Velkommen til Sidelinja, podkasten for politisk hjemløse, og
folk framøver ble hjemme.
Rundt bor i dag selveste Bent Johan Mossfjell,
lærer og redaktør for Liberalern, og meg selv,
Vegard Nøttes.
Hei, Vegard!
Hei, Bent!
Hyggelig å ha deg tilbake.
Altid hyggelig å være her.
Du, vi snakket om hva vi skulle snakke
om, og så ble jo det selvfølgelig litt
som det pleier, la oss snakke om ideologi.
Det var det mest interessante.
Ja, det er jo artig, vet du.
Og ideologiske akser, for det er jo, hva
skal man si, det er litt sånn oppbrudstid
både i Norge og internasjonalt.
Det er liksom gamle partistrukturer, sånn Arbeiderparti og
Høyreshegmoni ser ut som det faller litt.
Er man i Storbritannia, så ser det ut
som Labour, for eksempel, er jo i kjempetrøbbel,
for ikke å snakke om Tories.
Og jeg bare så en sånn analyse av
det her om dagen.
Så snakker man om at internt i Labour
så er det sånn arbeiderklassevelgere fra Nord og
sånne affluent city dwellers i Sør, som begge
stemmer Labour, i hvert fall i noen grad.
Men de er ikke enige om noe som
helst.
Og så er det liksom spørsmålet, hva skal
Labour gjøre i Storbritannia for å overleve?
Og så har vi USA, som jo er
hva det er for tiden.
Helt koko.
Og det er liksom, du har ganske mange
år med den der vokifiseringen av demokraterne og
mye sånne rare utslag der.
Og så har du fått Maga-bevegelsen som
er, det er ikke akkurat Reagans-republikanere for
å si det sånn.
Og så har vi en libertariansk president i
Argentina.
Det må jo si seg være en hyggelig
utvikling.
Og mye rart mange steder.
Og under dette så ligger jo et sammenbrudd
kanskje i de aksene vi har vært vant
til å tenke politikk over.
Høyre-venstre-aksene har vært utfordra i mange
år.
Men det er jo et par andre ting
som har vært organiserende prinsipper for politikken både
her og der, som kanskje ikke helt er
de samme i dag.
Altså, høyre-venstre-aksene er jo kanskje det
mest tragiske politiske synspunkter man har over hvordan
man tenker politisk.
Her har man satt opp en akse, den
tradisjonelle høyre-venstre-aksen, med hovedmotstandere er kommunister
og nazister, som begge ønsker et sånn totalitært,
statsstyrt samfunn.
Og det ble det som, er det det
som er ytterpunktene?
Er det det som er alternativet?
Kommunisme eller nazisme?
Dette er en gammel etterlevning fra gammelt, da.
Og da man bruker det som ytterpunkt, så
passer ikke folk inn, egentlig, i dette her.
Noen av oss, aller minst liberalere.
Nei, og man kan kanskje si at det
er den mest vesentlige perverteringen av den opprinnelige
høyre-venstre-aksen.
Fordi 2.
verdenskrig førte til denne falske dikotomien mellom nazister
og kommunister.
Som man ofte er inne på å diskutere,
så er det jo så mange likheter mellom
de to såkalte motstykkene, at det er hvertfall
ikke noe vanskelig å si at de hører
til på samme side av politikken.
Og så vil selvfølgelig mange protestere vilt og
voldsomt over det.
Fordi de har ingenting med hverandre å gjøre.
Fordi kommunismen er en likhetsideologi, og nazismen er
en forskjellsideologi.
Og det illustrerer jo en sånn politisk akse
som venstresiden ofte har i hodet.
Ja, altså nazisten er jo et likhetsideologi hvis
det bare er blånarisk.
Og kommunismen er jo en forskjellsideologi hvis det
snakker om folk flest kontra partieliten.
Ja, hvis du ikke er alberdeklasse, liksom.
Ja, så det kommer an på hvordan man
regner opp dette her.
Men altså, høyre-venstre-aksen er jo ganske
ny.
Den kom ikke inn i amerikansk politikk, for
eksempel før det etablerte seg rundt 1930-tallet.
Da du fikk en høyre-venstre-side.
Den kom inn via sånn, hva skal jeg
si, ulike former for kommunisme etter den russiske
revolusjonen.
Den kom inn i amerikansk politikk.
Så dette her er jo egentlig et ganske
nytt fenomen.
Det som er, er at det er en
del som har en interesse av å beholde
høyre-venstre-aksen i livet.
Punkt en, alle de som har et forenklet
syn på politikk, så er det veldig enkelt
å dele ting bare inn i to, i
stedet for å ha dypere tanker rundt det.
Dessuten, for alle på, hva skal jeg si,
alle sosialister, som er, hva skal jeg si,
Arbeiderpartiet og Uddevor, så er det veldig fint
å sette som hovedmotstander av høyre-siden mer
nazister og alt det andre som passer inn.
Så det er veldig greit å si at
vi er alternativer til nazismen, vi er alternativer
til rasismen, vi er alternativer til kristenkonservatismen, og
så videre.
Så det er noen som har interesse av
det, og så har du høyre-siden som
er jo bare suppe i midten, eller høyre
-populister, og så har du jo oss, femtene
liberalister, som ikke passer inn i systemet.
Og da har du et problem her.
Det man ser er jo at hvis du
tar del av bare høyre-venstre-siden, så
er jo egentlig ikke dette her ideologiske siden,
det er egentlig bare to stammetilhørigheter.
I hvert fall i amerikansk politikk, det er
ikke noen sånne ideologiske store forskjeller på demokraterne
og republikanerne, det endrer synspunkter stadigvæk.
Altså, regjens syn på frihandel, proteksjonisme og globalisering
er helt motsatt av Trump sin.
Men det er det samme heiergjengen.
For du tilhører ditt lag.
Altså, høyre-venstre-aksen er liksom, mens du
står nært under Liverpool, du er med ditt
lag uansett.
Og da får du en sånn, egentlig hjernedød
greie med folk som bare følger lederen.
Jeg har alltid ment at fotballtilhengene er ganske
hjernedøde.
Altså, fotball er fullstendig meningsløst.
Men det er jo farlig.
Og det er jo så deilig med ufarlig
meningsløse ting.
Så skal jeg bare tøyse med deg.
Jo, men det er jo meningsløst.
Ærlig talt.
Men det er deilig å ha noen meningsløse
ting i livet som man kan kose seg
med uten at det har negative konsekvenser, i
motsettende til politikk.
Ja, altså, for oss liberalister, så kan man
jo ha det som en sånn hobby på
linje med fotball, for det er ikke så
mye vi blir valgt inn hos det.
Vel, du nevnte jo Argentina, da.
Ja, men hvis du trenger 100 år med
perionisme for å få det til, så er
det kanskje ikke verdt det.
Det som er litt viktig med dette her
er jo det at, jeg er jo fremtidsoptimist,
men det var jo folk som på 1920
-tallet, cirka, skulle utvandre fra Europa, og så
tenkte de New York eller Buenos Aires, og
så valgte de Buenos Aires og Argentina fordi
de trodde det var bedre fremtidsmuligheter der.
Så det illustrerer hvordan det er mulig å
faktisk kjøre et rikt, velstående land skikkelig drøft
av.
Hvis man har feil tanker, så tanker har
betydning.
Ja, og det er liksom, det disse to
landene har felles, er jo en veldig liberal
og robust grunnlov.
Altså, Argentinas grunnlov var tufta på markedsliberale prinsipper
og frihandel og åpne grenser og alt det
der sånn.
Som den amerikanske, eller i hvert fall, skal
vi si det amerikanske credo, eller give me
your huddled tired masses og alt det der.
Og begge land preget av betydelig innvandring, og
bygget på innvandring egentlig.
Og så, hva er det denne mime sier?
Nice country you got there.
How about some socialism?
Så ødelegger du hele fannskapen.
Det er jo interessant egentlig det.
Jeg synes Trump kontra Millai er utrolig interessant,
for de er jo politisk ekstremt uenige.
Trump står jo nærmere Norsk Arbeiderparti og Senterpartiet
enn det står Millai politisk.
Men siden de begge er knyttet til høyresiden,
for de er motstandere av den tradisjonelle venstresiden,
begge hater den tradisjonelle venstresiden på sitt vis,
så skyffler de seg sammen i den samme
båsen.
Men mens Millai går på handel kontra Trump,
det er jo helt forskjellig.
Og det er jo kanskje et kjennetegn med
svakheten med den høyre-venstre aksen, fordi du
har en betydelig større enhet på venstresiden.
Altså det du klassifiserer som venstreside er mye
likere hverandre enn de sprikende staura som er
på høyresiden.
Så det blir litt som, hva er det
de sier?
Hvis du måler en hest på eventuelt klatret
tre, så er det liksom ikke.
På samme måte som du kaller et parti
for et høyresideparti, så kan det være hva
som helst.
Det kan være liberalister, det kan være nasjonalkonservative,
det kan være nazister, det kan være FRP,
det kan være alt mulig rart.
Så hvis du har en akse, så har
du bare plass til to ting der?
Ja.
To fløyer.
Og venstre-høyre-aksen ble jo cementert på
et tidspunkt der sosialismen hadde til og med
ditt sektuelt monopol.
Altså 30, 40, 50, 60-tallet.
Så var du ditt smart, så trodde du
forstod seg på sosialismen.
Hvis ikke du heter Ludvig Han Misen, så
har jeg ikke noe frid med det.
Vi kan jo navnet på nesten alle liberalister
på den tida.
Og så hadde du, det var dine sida.
Og så hadde du de nazisterne som tappte,
og så hadde du de som kjempet mot
sosialismen.
Sosialismen var på fremgang.
Man trodde at planøkonomi ville gi mer rikdom
enn maksekonomi.
En tanke som i dag er helt absurd.
Men man trodde faktisk det.
Og da får du den siden som vil
ha dette på den ene siden, og så
har du alle de andre på den andre
siden.
Og da får du alt mulig rart mot
sosialistiske endringer.
Ja, og så har man på en måte
aldri fått det endelige oppgjøret med kommunismen.
Egentlig mest fordi Stalin bytte siden.
Da hittil dolka han i ryggen, liksom.
De begynte 2.
verdenskrig sammen med å dele Polen mellom seg.
Og så var det ikke noen annen grunn
enn Hitlers ekspansjonisme som gjorde at Stalin helt
uten noe ære selv landet på riktig sida
av alliansene.
Min fiendes fiende er min venn.
Det var jo faktisk reelt den gangen.
Ja.
I paktets politikk i hvert fall.
Og Tyskland ble tvunget til å ta Tyskland.
Og Japan i og for seg.
Japan ikke i samme grad.
Men å ta et endelig, fullstendig og totalt
oppgjør med hva de hadde gjort under krigen,
ideologien, alt.
Det er forbudt i dag å være nazist
i Tyskland.
Mens Sovjetunionen aldri har lidd samme skjevne.
Kollapset under sin egen inkompetanse etter 80 år.
Og antisemittismen lever jo videre i Østeuropa.
Altså i Polen, i Østtyskland, i Sovjetunionen.
Har du ekstremt mye av den antisemittismen som
lever videre med diskriminering av jøder, for eksempel.
Og det trekker jo på en måte en
linje til dagens Russland.
Hvor man nå har en liten men høylytt
gjeng som snakker om, ja, som kommer med
det der argumentet om at fred er bedre
enn krig, tross alt.
Og at russerne har noen legitime interesser.
Og det er liksom, i forbindelse med Ukraina
og utenrikspolitikk og alliansepolitikk og alt det der
sånn.
Og det er liksom en eller annen vilje
til å kompromisse på de samme tingene som
Russland har sluppet unna med i 300 år.
Og det er liksom, hvor mange ganger skal
vi gjøre den samme tabben?
Skjønner at vi ikke kan ha en fullskala
atomkrig med Russland.
Men det der at de skal faen ikke
inn i noe varme igjen før de har
endret sitt eget styresett.
Og at konsekvensene av den oppførselen de nå
har bedrevet og vært konsekvente på i flere
hundre år, må altså, du må sette ned
foten og si at dere slipper ikke inn
i noe internasjonalt fellesskap igjen.
Dere får ikke reise ut.
Vi tar ikke imot statslederne.
Go fuck yourselves.
Dere må skjerpe dere.
Det er en grunn til at man ikke
forhandler med terrorisme av prinsipp.
For etter hvis du belønner terrorister med forhandlinger
og der, så får du mer av det.
Og utenrikspolitikk og verden er et komplekst helvete.
Det er mange situasjoner som er utrolig vanskelig
med lange historiske røtter og så videre.
Russlands innovasjoner er ikke en av de vanskelige
tingene.
Den er veldig enkel, veldig åpenblist.
De gir fra seg atomvåpne mot løftet om
beskyttelse for evig tid og alt det bare
seg.
Og det bryter Putin og Russland om og
om igjen.
Ja, og det eksemplifiserer også hvor lite meningsfullt
det er å skulle inngå noen avtale med
Russland.
Bare ideen om at man skal inngå en
avtale, en gentleman's agreement med Russland om noe
som helst, og spesielt når det handler om
andre nasjoners råderett og selvstendighet og evne til
å føre en egen utenrikspolitikk for eksempel og
velge sin egen retning.
At man i det hele tatt har på
bordet at man skal snakke med Russland om
det.
Og det bringer jo tankene til Finland og
finlandiseringen.
Vårt naboland Finland har levd uten en selvstendig
utenrikspolitikk i 80 år, fordi man har ikke
villet trokke Russland på terne.
Man har unngått NATO-medlemskap som var helt
åpenbart, hva skal man si, strategisk nyttig for
Finland.
Men la oss ikke pirke bort i den
bjørnen, liksom.
Og så er det ikke før nå når
Russland bryter alle anstendighetsregler for 900.
gang, at man selv faktisk nå må ve.
– Russland bringer frem høykene i oss to
gamle duer, da må man si.
– Ja, altså, det er ikke noe.
Jeg er ikke sikker på om jeg synes
trebrigader er nok, liksom, som vi snakker om
nå.
– Nei, jeg tenker jo at, jeg er
generelt motstander av alt offentlig utgifter, men med
tanke på at vi har fått økt oljeintekter
basert på invesjoner i Ukraina, så tenker jeg
at man kan bruke litt penger på det.
Men det er en kompleks greie, så la
oss ikke gå inn på den i detalj,
hvis ikke du har veldig lyst.
– Nei, nei, nei.
Men det illustrerer jo en ideologisk akse der
vi kommer i trøbbelen, fordi at vi orienterer
oss vel mot anarkismen, sånn i ideal, begge
to.
– Det kan du jo faktisk si.
– Og så lever vi nå i en
verden med stater og offentlige budsjetter, og det
er vanskelig å bygge sin private leie her
for å beskytte land og folk, så da
blir det jo gjerne statlige løsninger på slikt,
da.
– Ja, og man må ikke belønne aggressjon.
– Nei.
– Og det er litt viktig i prinsipp,
når man først har disse forsvarsgreiene og sånn.
Men det som jeg synes er interessant i
Oslo er hvor nasjonalistisk det er blitt, og
for å ta det litt over på ideologiske
akser, for man har venstre og høyre siden
tradisjonelt sett, men nasjonalismen og kommunismen har et
grunnleggende felleselement, og det er kollektivismen, fellesskapet fremfor
individet, og egentlig har de bare forandret fellesskapet
fra beideklassen til nasjonen, så det som i
ukens måte ser ut som to motsatte ting,
nasjonalismen på høyre siden tradisjonelt sett, og kommunismen
på venstre siden, de deler den der kollektivismens
greia, og det kan forene seg i, hva
skal jeg si, folk hopper på den tradisjonelle
kollektivismen som passer akkurat her og i dag,
og det ser du jo også på den
her...
Jeg ser jo for eksempel at Putin og
Trump er ideologiske allierte.
De har mye fellesinteresser med sterk leder, jeg
bestemmer nasjonen for Amerika først, Russland først, og
så videre.
Så du har mye ideologisk overlapp på tvers
av vanlige skillinjer.
Og så er det jo interessant og i
mitt hodet ganske avslørende å se at de
miljøene som støtter Putin, eller som i hvert
fall er apologeter for Putin, er det på
den ene siden sånn yttre høyre i Norge,
som påberoper seg av å være veldig realpolitisk
orienterte, og det er bare et regnestykke dette
her, og det er Russland kommer til å
grinde ned Ukraina, og vi bare setter lidelsen
ved ikke å forhandle nå, og så videre.
Og så er det utbrukserne fra Rødt, som
synes Rødt er blitt for pusete med NATO.
Så disse gærningene i for …
De gærner deg.
Ja, sånn …
Jeg vet ikke hvor mye tydeligere det kan
bli, fordi det som nominelt ser på seg
selv som motpoler er da helt enige om
en sånn ting.
Mulig de er uenige i Trump-entusiasme, fordi
den finner du en del av på høyresiden.
Ikke sikkert om du finner så mye av
det i for, men det hadde vært interessant
å høre på bakgrunnen om ikke …
Det var noen som var litt fascinert av
Trump også, fordi han lager jo litt vei
i vellingen og skaper bølger og rører rundt
i grøten.
Jeg har jo mye venner, inkludert på venstre
sida, og en del av de som sier
sånn var, jeg liker jo ikke Trump, men
akkurat denne her handelspolitikken hans er jo ganske
bra, sier de.
De er jo proteksjonistene og handelsmotstandere, så de
liker jo på en slags del av hans
politikk.
Det er litt artig.
Også har det jo vært oppklarende hvor edle
og rene en stor del av venstre siden
nå er på handelspolitikk.
Nå som Trump gjør feil ting, da er
motstanden mot tålbarriere også ganske stor.
Dette er jo et eksempel på at man
er tilhørstammende, og det handler om å følge
sin egen stamme, men man har også en
tendens til å gjøre motsatt av motsatt stamme.
Men ellers er det jo sånn at da
liberalisme vokste frem, som et eller annet frihandelse
lenger på 1800-tallet med Kobden og Bastia
og disse her, så var jo motstanden vår
ikke sosialister, men konservative.
Og sosialister støttet opprinnelig frihandel på grunn av
at de ønsket billigere varer til fattige folk.
Så det er en lang tradisjon fra sosialister,
som er internasjonelt orienterte, om at man skal
ha handel på tvers av landegrenser.
Mens det er konservative og nasjonalister som tradisjonelt
har fått imot dette her.
Nå betyr ikke det at...
Det har selvfølgelig gått i bølger blant sosialister
også, avhengig av det, men det finnes jo
også en gren i sosialismen som er positiv
til handel, og har jo vært det ganske
lenge altså.
Ja, og der kom du jo inn på
kanskje utgangspunktet for høyre-venstre-aksen, plasseringen i
det franske parlamentet til høyre og venstre for
tallerstolen, hvor det er regimetro og kongetro og
tradisjonalistiske og adelsloyale.
Men det er Europa, ikke sant?
I USA, jeg leste en sånn bok «The
Myth of Left and Right» av Lewis &
Lewis, og den tar fortsatt amerikansk, og på
1800-tallet var det ikke snakk om noe
høyre eller venstre i amerikansk politikk.
Det er noe man har sett på som
et sånn label senere.
Det var ikke snakk om dette her før
1900-tallet gang i amerikansk politikk.
Dette er opprinnelig et europeisk fenomen, mens amerikansk
kom mye, mye senere.
Det jeg synes er interessant er jo, når
vi snakker om Russland og en del sånne
ting, hvordan menneskers synspunkter på virkeligheten påvirkes av
deres ideologiske briller.
For vi liberalere har jo tradisjonelt sett vært
mot militære intervensjoner.
Vi mener at det ikke er statens oppgave
å ta skattepenalens penger og bruke dem på
ting generelt, eller på vågale, risikable ting i
utlandet.
Så det er en legitim, libertariansk, anarkistisk tendens
til at man ikke skal drive med militære
intervensjoner og drive militær kampanjer i utlandet.
For eksempel amerikansk støtte til alverdenskriger.
Korea, Vietnam, Irakkrigen og så videre.
Det som er faren med dette her er,
og det er legitimt å si at vi
kan ikke bruke skattepenalens penger på å hjelpe
Ukraina.
For det er skattepenalens penger.
De har ikke rett til å stjele dem
for å gjøre det.
Det er et legitimt synespunkt.
Jeg støtter det ikke i Norge på grunn
av at vi har fått så mye oljeintekter
på grunn av det, men jeg har sympati
for det argumentet.
Det som er problemet med dette her er
følgende, for det kommer et tilgjengelsesargument.
For hvis man skal argumentere mot, for eksempel,
at man støtter Ukraina mot Russland, så er
det en fordel.
Det er helt åpenbart for oss at Ukraina
er uskyldig angrep av hele Russland.
Brutal angrepskrig.
Men hvis du da skal argumentere for at
vi skal egentlig ikke bruke skattepenalens penger på
dette her, så er det en fordel hvis
Ukraina er ganske jævlig, og Russland egentlig ikke
så ille som man tror.
Når du holder på med dette her i
årevis, så får du det vi kan kalle
en hvitvasking av Russland, og en forjævelisering av
Ukraina.
Og der påvirker synspunktene til veldig mange liberalere,
spesielt i USA, libertarianere, som har blitt veldig
russisk-vennlige, og veldig anti-Ukraina.
Og det tror jeg slipper å slå opp
ved at du har et synspunkt som egentlig
er legitimt, og så prøver du å hvitvaske
det ved å få alliert, som egentlig støtter
samme konklusjon, men har litt sånne andre tendenser.
Så da kan du få disse her forfolkene,
og disse her realistene som tror at Russland
vinner, og så har du noen liberalister på
kjøpet som tenker at, ja, ja, vi hiver
oss på det.
– Ja, og bare ønsket om å være
kontrært, har jeg inntrykk av, driver en del
inn i den leiren her.
– Åpenbart!
– Fordi det er en sykdom på vår
side av verden, at man ser ikke etter
underlaget, man ser etter hva er det som
er kontrært her, og så går man dit
for å antar at det er stort sett
riktig.
– Jeg antar du har bilder, hvis jeg
ikke nevner noen personer, men jeg tror du
har en del bilder av noen folk i
hodet som tenker de banane.
– Å ja, og det er en sånn,
at man gir opp innsatsen med å skille
snøropparter, og så sier man bare at her
har jeg en enkel formulaisk måte å mene
ting på, og da er alt som ble
gjort under koronapandemien suspekt, som er delvis riktig,
for mye av det var suspekt, men ikke
alt.
Ja, og det mest banale argumentet er å
peke på at Ukraina er jo korrupt.
Ja, det er det.
Alle vet det, absolutt alle vet det, inklusive
alle ukrainere, men det er bare at Russland
er mer korrupt.
Alle indekser på korrupsjonsnivå plasserer Ukraina kjempe langt
nede, og Russland enda lenger nede.
Så det er ikke noe, og det er
uansett en noen starter, du mister ikke suverenitet
fordi du er korrupt.
Nei, og da er det ikke mye land
i verden igjen.
Nei, og det er så mange sånne, og
det går inn i den der hvitvaskingsteorien din,
at man finner hva som helst undertrykkelse av
russisk språk i Ukraina, og det er til
del sant, ikke sant?
Du kan diskutere hvor alvorlig og hvor mye,
men det ble skjerpet etter 2014.
Vi har ikke noen problem med å finne
galt i alle stater, inkludert Ukraina, inkludert Norge,
inkludert overalt.
Og så kan du ta med det samme
argumentet, og den samme linsen, og se på
Russland, og så ser du at, å, faen.
Ja, ikke sant?
Det er liksom prøv å være minoritet i
Russland, og se om du liker det.
Du har vel, hva skal jeg si, de
som støtter Russland og klager på manglende yttringsfrihet
og pressefrihet i Norge, de burde kanskje ta
seg en tur og prøve litt sånne ekte,
ja, eller de som klager på at det
ikke er demokrati i Norge, men vil ha
Russland i steden, altså.
Der er det litt å oppdage for noen
vær, vil jeg si.
Men kombinasjonen av stammetillhørighet og kontraritet, det forklarer
ganske mye, for det handler ikke om argumentet,
det handler om følelser og sånn, og jeg
tipper at en god del av de som
støtter Trump gjør det på grunn av to
ting.
Stammetillhørighet, han er høyresiden, vi er høyresiden, og
kontrar, oi, han kom utenfra som en fel
vind som tramper på alt det bestående, og
så har det alltid vært sånn, vi liberalister
er jo det vi kan kalle politiske tapere,
vi har jo stort sett tapt alt vi
er der, oi, her kommer en kontrar som
vi kan være sammen med, og så kan
vi være vinnere for grann skyld.
Så jeg tror det var en del som
heiser på Trump-toget på grunn av det.
Ja, og så er det et annet aspekt,
denne galt handaksen, sånn globalistisk, urbanistisk, internasjonalt orientert,
fjernet fra sånn salt of the earth, matproduksjon
og bo i distrikt og alt det der,
sånn, du er høytutdannet, du har progressive syn
på verden, alle mennesker er like åpenbare, representert
ved partier som MDG, Venstre, SV tildels, Høyre
tildels, og en stor komponent av Arbeiderpartiet.
Hvis jeg tar en sånn ekstrem versjon av
galt handaksen, så er det Partisentrum og Simon
Bonnevik, ikke sant, røker du ut for veldig
mange, og at en del av den kontrar
greia er egentlig bare for å være litt
billig, se hva Simon Bonnevik mener, og mene
det motsatte.
Ikke sant, for det er bare et hatobjekt.
Og her har du en todelinger igjen.
Du har den todelinger her, som er sånn
dette, så dette her, MDG, dette er Simon
Bonnevik, dette her er SV-folk med røven,
som ikke har kjørt bil i bygda før,
vi er selvfølgelig på motsatt side.
Og det har du nasjonalister, tradisjonelle autoritære folk,
og de er våre folk, tenker en del
vil jeg tro.
Og når da for eksempel Venstre og Guri
Melby kommer rammelende inn og sier la oss
sende 1000 milliarder til Ukraina.
Så en ting er at det er ikke
godt å si om det er spesielt lurt
i seg selv, fordi vi ser allerede at
de 75 milliardene vi har satt av denne
Nansen pakka, så den der gassmaskesaken.
Å yes, pinlig.
Det der er korrupte luks.
Ja, og det er noe med når du
setter en sånn stor handlingkrukke med alt for
mye penger et sted, og du sier, er
det noen som vet om noen måte å
få brukt opp dette på?
Ukraina på den ene hånda og grønn omstilling
på den andre.
Da ryker skattepengene ut.
Å fy faen som det renner.
Og så kommer noen og sier, la oss
gjøre det til 1000 milliarder.
Og så tenker jeg, er du helt sjuk
i hul liksom?
Og man skjønner jo at det er godt
ment og sånt, men det er bare så
ugenomtenkt og rart.
Jeg har nevnt før, men jeg har snakket
med en ukrainer, som er i Ukraina nå.
Og så føler jeg meg litt frem.
Russisk talende.
Ja, hvordan føles det på bakken?
Hva er sympatiene?
Hva tenker du om Zelensky?
Hva er valg og støtte fra Vesten?
Så kommer det et ganske klart bilde tilbake,
fordi det som blir sagt er da, nei,
sånn fuck Russland liksom.
Jævla nisser.
Men sånn har det vært i 300 år,
så det er dumt å forvente noe annet.
Skulle ønske Vesten reagerte tidligere og alt det
der.
Og det er forståelig.
Men det som også kommer veldig klart frem
er, jeg snakker om situasjonen i Norge.
Ja, nei, det er litt motstand, men de
fleste støtter Ukraina og har satt av ganske
mye penger, og det kommer nedover.
Nei, nei, nei.
Må ikke sende penger.
Sånn, det er bare å drite.
Det blir borte.
Ja, tenker du at Zelensky er korrupt, eller
hva greier det sånn?
Ja, selvfølgelig.
Er du tjukke hul liksom?
Selvfølgelig er Zelensky korrupt.
Selvfølgelig er alle kretsene rundt ham korrupt.
Så visst tillit til det der antikorrupsjonsbyrået.
Ikke kjempestor, men visst.
Og i veldig stor grad drevet av, de
samarbeider jo med FBI, så derfor gir FBI
til at det sikkert ikke er korrupsjon, så
det må være greit.
Men hvis det er ukrainsk, så er det
korrupt ferdig.
Men send gjerne militært utstyr, så lenge dere
numrerer det, og følger opp at det går
til trompelinja liksom.
Og det er jo en sånn, og det
er jo ikke representativt, eller det er bare
et enkelt menneske som sier, dette er mitt
inntrykk.
Svog og forskning.
Ja, det er akkurat det det er, ikke
sant?
Men det gir samtidig et litt annet inntrykk
enn den der enn nå, har vi vedtatt
oss ennå for 75 milliarder, fordi også klapper
vi oss på bryst, og sier at dette
er fint.
Og så ser du hva vi bruker de
pengene til, bare på egen kjøl.
Vi liberalister vet jo hvordan det er med
statlig bruk av penger.
Vi skal alltid løse problemer med å bevilge
mer penger.
Det å kunne gi konkret militært utstyr, eller
kanskje noe annet, hvis du hadde noe high
-tech eier på det.
Men dette kan du greide om, rett og
slett.
Det minner meg forresten om 300 år med
Russland, og det minner meg om et spørsmål
som ble spilt over folk i Vietnam, om
Vietnamkrigen.
Det var bare en sånn detalj, det var
bare noen få år.
Det var liksom 300 år med Kina.
Det var det som var den store saken.
Så vi er antageles til å være veldig
nærsynte med hva som skjer her og nå.
Ja, ja.
Det er klart Kina tappte den Vietnamkrigen ti
år etter USA, så sånn sett er det
ting å ta med i regnsykket der.
Men jeg tror liksom at, for å vende
tilbake til den der galt tanngreia der, så
havner jo jeg på galt der.
Ja, det er ingen tvil om at du
er galt.
Og jeg er ikke veldig opptatt av greia,
men jeg er så rik at jeg foretrekker
tur i Nordmarka, på grunn av at jeg
har alt det trenger materielle greier.
Jeg er ikke tradisjonell, jeg er ikke så
mye galt som er ikke tann, for å
si det sånn.
Så det er jo bare en sånn tosidig
greie.
Og igjen så får vi en dikotomi som
bryter sammen, ikke sant?
Fordi jeg tror det er helt åpenbart at
vi begge to lander på galt siden av
det.
Ja, ja.
Så vi er klassifisert sammen med MDG og
Venstre og SV, og liksom de rareste delene
av Høyre.
Fordi det er, ikke sant, å åpne grenser,
å åpne verden, det er idealet.
Det er dette som Venstre sliter med.
Ja, og det tradisjonelle og autoritære og nasjonalistiske
er, ikke sant, hvert av de ordene er
ting som de eksplosivt avviser.
Så beskrivelsen vi er minst tann.
Ja, er mer riktig.
Er sikkert mer riktig.
Fordi at, ja gud, er det ganske mye
med MDG og Venstre og Co som jeg
kan styre meg for.
Ikke sant, for hver gang når jeg diskuterer
liksom så sier folk, neimen jeg støtter jo
ikke FAP og Høyre, for de øker jo
skatten, og offentlig sektor de også.
Så kommer det sånn, ja, men hvorfor støtter
du da Venstre og Venstersiden?
Jeg trenger jo ikke det.
Jeg kan jo ha bott både Høyre, Fremskrittspartiet,
Arbeiderpartiet, MDG, Venstre, SV, hele gjengen.
Ja da, og vi er vel to som
har sittet hjemme mange valg, fordi det ikke
er noe å stemme på, det er ikke
noe som er liksom verdt å legitimere.
Nei, i dagens norske politiske landskap så er
det ikke det.
Og det er ingen meningsfull avstand, og det
er ikke noe sånn fuleskremsel på noen av
sidene som er stort nok til at man
går ut bare for å stemme mot det.
Det jeg merker med er at det finnes
en del individer i nesten alle partier som
er utpreget liberale.
Utpreget liberalistiske også, sannsynligvis langt over på Venstersiden
også.
Og det tror jeg skyldes at, vi tenker
på høyre og venstreaksen som sånne stemmegreier.
Du havner på et tidlig tidspunkt på Venstersiden
og Høyresiden, og det blir du uavhengig av
hvordan den er.
Men du har litt av det samme i
norsk politikk, det er jo ved at du
havner i et politisk parti, ganske tidlig, veldig
mange som er aktive i et politisk parti,
kommer der inn når de er 13, 14,
15, 16, 17, 18, 19 årene og sånn,
og på det tidspunktet så kan du veldig
lite.
Men du har meninger, du kan for eksempel
ha liberale instinkter som gjør at en sak,
eller noen venner, eller en gutt eller jente
du er forelsket i, gjør at du havner
i en eller annen plass.
Og så skjer det en utvikling.
Du lærer ting, og du utvikler det, og
la oss anta at du havner i SV
da.
Og så skjer det noe at du faktisk
begynner å studere økonomi, og folk vet jo
at folk med økonomisk kunnskap stort sett ikke
havner i SV.
Men du kan få økonomisk kunnskap etter at
du havner i SV, og da kan du
få bli i det systemet og utvikle deg.
Altså, Poul Schaffer er et typisk eksempel, han
forsvant ut av det, men han var SU
-leder, sosialist og ungdomsleder, og er nå liksom
en tradisjonell høyremann, for han skjønte at verden
var ikke så enkel som SV mente i
1990.
Så du får utviklingen som gjør at folk
havner i en eller annen plass, og så
får du individer der.
Og det som kanskje har gjort mest positivt
i norsk politikk de siste 50 årene er
jo en senterpartibannen, Eivind Reiten.
Han stod for nesten alle de gode reformene
som skjedde på 90-tallet, eller rundt om
i det.
Så en person, og senterpartiet, du har aldri
hørt meg snakke noe pent om senterpartiet før,
tror jeg?
Nei, vi pleier å si senterpartiet tidligere enn
det.
Ja, ikke sant?
Men han var en fyr som kunne masse,
og sto bak, jeg husker jeg pratet med
en venn, og sa at denne reformen på
1990-tallet, den lukter Eivind Reiten, sa han.
Ja, han satt der da.
Sånn har du i ulike partier.
Altså det er ingen tvil om at Arbeiderpartiet,
med Gjert Stoltenberg, kontra Arbeiderpartiet med Jonas Garstøre,
det er en helt annen forståelse for økonomisk
balans og økonomisk fornuft, for eksempel.
Jeg føler jeg alltid må minne om at
Stoltenberg sto for den der biodieselrevolusjonen i tre
uker.
Helt til det gikk til helvete.
Men ja, i snitt og over tid, og
hovedsakelig blir det mer rasjonelt med Stoltenberg.
Ingen er perfekte.
Men arbeiderpartiet er folk som skjønner litt økonomi.
Det finnes en del byråkater rundt omkring som
hindrer dumme ting, rett og slett.
Men vi var inne på disse aksene, og
jeg har nevnt tidligere at i mitt hode
er det en banal akse, men det er
fra liten stat til stor stat.
Så i mitt hode er høyresiden liten stat,
og venstresiden stor stat, eller mye statlig makt
og mindre statlig makt, eller noe sånt.
Og jeg skjønner at jeg er en riktig
akse, det er bare sånn som jeg har
tenkt på politikk alltid.
Og så ser jeg at venstresiden har en
tendens til å peke på ønske om utjevning,
eller med pene ord toleranse for forskjeller.
De vil kanskje ofte formulere det som ønske
om forskjeller.
Og det har jo et ekko tilbake til
privilegienes tid og egentlig franske revolusjonen og hele
greia.
Men alle aksene blir litt ensidige og endimensjonale,
og gjør at du mister veldig mange momenter.
I Norge så har du den der kryssende
skildelinjer-greia, hvor du har en sånn by
- og landeakse, den er jo kjent i
Norge, den ligner jo litt på Galtan, men
det er ikke helt det samme.
Det er jo sånn Senterpartiet Venstre, som ble
splittet på grunn av det.
Ja, og så har du en sånn religiøs
-pietistisk, du har jo sølending og alt, kontra
en sekulær.
Det fikk nok Kristelig Folkeparti, som breytt ut
av den mot kulturgreiene.
Gamle Venstre ble splittet av Senterpartiet, eller Bonapartiet
som det heter, Venstre og Kristelig Folkeparti.
Det som er uforsiktig, jeg skjønner denne greia
at vi på høyresiden vil ha mindre stat,
og Venstresiden vil ha mer stat.
Og det er den som undervises i skolen.
Hvis du har samfunnsarbeidslærer, så kan du ha
Venstresiden og Høyresidene, og kort oppsummert så sier
man, Venstresiden vil ha mer offentlig sektor, og
Høyresiden vil ha mer privat.
Ja, det er en typisk forhold.
Og så kan du spole tilbake til 2013
-2021, da hadde Høyre og Fremskrittspartiet med makta,
i mestepartnerperioden, og du fikk mer privat, du
fikk mer offentlig.
Og det betyr at den indelingen er beviselig
feil.
Så når man underviser med at Høyresiden vil
ha mindre offentlig sektor, så driver man med
feil informasjon.
Og det er ikke bare feil informasjon, for
det er en forenkling, men selv hvis man
tar bare en aksje, så får du feil
informasjon på den aksjen også.
Og da er du ikke inne på at
det er bare fordommende, det er direkte feil
informasjon.
Jeg vet ikke hvor man skal få parkert
Venstre-Høyre-aksjen på søppelhauen den har hjemme.
Den er fordommende på et sånt nivå som,
vi sto litt på gata for liberalistene opp
igjennom, så en ting var det deres spørsmål,
du fikk hvert eneste valg, noen kom bort
og var litt nysgjerrige på liberalistene, så får
du deres spørsmål, er dere på Høyresiden eller
Venstresiden?
Og det svarte jeg aldri direkte på, for
det kommer an på hvilken aksje du har
i hodet, og hva du tenker på som
Høyresiden og Venstresiden, og ja, men vil dere
samarbeide med Høyre- og Fremskrittspartiet?
Du vet hva, de gjør staten større, så
sannsynligvis ikke.
Åh, ja, da ødelegger du alt for Høyresiden.
Hva er det du har i hodet da?
Folk er opptatt av Høyre-Venstresiden.
Det er det som er hodet deres.
Vi er vårt lag, vårt menneskesnæring til vårt
diopel er Høyresiden.
Vi skal ødelegge for vårt lag.
Og så tenker du liksom at, ja, ja,
ok, men den jevne velger som tenker på
politikk rundt valgetider, så er man opptatt med
resten av livet i de tre årene og
elve månedene utenom.
Og så blir man jo pratende med de
som står på de andre podene, ikke sant?
De folkene på Høyre-poden stod og pludret
med dem.
Jeg liker dere, altså.
Kunne de finne på å si til oss.
Men er det ikke dumt at vi liksom
har splitt av kreften og at dere er
jo enige med oss, ikke sant?
Dere skulle bare vært med oss.
Ja, altså, jeg skjønner hva du sier.
Jeg har til og med vært Høyre-medlem,
liksom.
Det har ikke jeg.
Nei, nei, det er en skammelig del av
historien.
Vi har alle gjort dumme ting, men vi
har vasket munnen sin denne gang.
Ja, ja, og jeg var ikke myndig en
gang, det var det.
Men så sier jeg til han fyren, ja,
men jeg skjønner hva du mener, men jeg
vil jo ha mindre stat.
Så sier han, ja, men det vil jo
vi jo.
Ja, men sånn, staten har vokst med 10
prosentpoeng på åtte år med dere.
Hvordan i alle dager skal jeg tolke det?
Og så er det liksom, det er omtrent
som han fyren jeg snakker med har glemt
det.
Og så liksom nevner jeg det, og så
ser han ned og sier, ja, du har
gjort seg rett i det.
Men det er jo ikke det vi ville.
Dette her er jo forskjellen på de politiske
partiene.
De har en ting, alle har en ting
felles.
De er tilgjengelige til å kutte noen utgifter.
Siden SV og MDG og Rødt er tilgjengelige
til å kutte noen offentlige utgifter.
Og Høyre og FN-partiet er tilgjengelige til
å kutte noen offentlige utgifter.
Alle partier er det.
Alle partier er også tilgjengelige til å øke
noen offentlige utgifter.
Og jeg tror for alle partier, så tror
jeg trangen til å øke noen offentlige utgifter
er sterkere enn trangen til å kutte noen
offentlige utgifter.
Så når de forhandler, så vil de alltid
havne ned på at, ja, men dere får
de ekstra pengene, dere får de ekstra pengene,
dere får de ekstra pengene.
Og i sum så blir det, hva skal
jeg si, økte offentlige utgifter.
FAP skryter at de vil ha lavere skatter
av utgifter, men penger til helsevesenet, til eldreomsorg,
til veier er alltid viktere enn kuttet i
skatter av utgifter.
Og derfor vil de alltid havne på mer
penger til det.
Jeg pleide å svare på det, hvem vil
dere samarbeide med spørsmålet?
Du vet hva, vi kan samarbeide med hvem
som helst.
Egentlig.
Og til og med være lojale i et
budsjett eller hva som helst, dersom de går
med på å gjøre staten mindre, mindre statsbudsjett,
så tror jeg kanskje vi kommer til å
gi oss på alle andre ting.
En gammel dansk liberalistvenn av meg, Otto Prinz
Petersen, sa en gang om liberalister, trade with
everyone, everybody, alliances with none.
Handle med alle, men ikke alliansen med noen.
Og det synes jeg er riktig.
Ja, i teorien.
Jo, jo.
Fordi den neutraliteten til Sverige og Finland, ja,
med en kødd som Russland, som nabo, så
er det...
Jo, jo.
Men her kommer vi også til å bli
utgifter.
Vi kan sammenligne samarbeidet med alle.
Jeg tror det sitatet handler om geopolitikk, gjør
det ikke det?
Nei, det handler om politisk samarbeid med ulike
grupperinger, faktisk.
Dette her er fra 1990-tallet, så da
var det ikke geopolitikk som gjaldt.
1998.
Men altså, vi har ikke noen naturlige samarbeidspartnere
hvis vi skal holde oss i ren.
Så jeg tenker, hva kan vi gjøre for
liberalismen, tenker jeg?
Nei, vi må bare masse appellere til folks
nysgjerrighet.
Her har vi noen interessante ideer.
Gå og studer.
Vi er ærlige.
Vi samarbeider ikke med noen.
Men vi samarbeider med alle.
Og vi kritiserer alle, og vi prøver å
få frem ideer på en god måte.
Og klær av kreiseren og vise at kreiseren
har ikke noe klær.
Her for eksempel gjelder politiske venst- og
høyreaksen.
Så, når vi snakker om akser, hva er
det som var de vesentlige manglene i den
vanlige samtalen og den vanlige analysen av det
politiske liv?
Så den der Galtan er jo et forsøk
på å se noe underliggende i operativsystemet som
ikke er direkte høyre-venstre-akse, men er
mer en holdning til eller orientering.
Det er en variant av Enneby.
Ja, det er samme greia.
Men den bryter jo også sammen hvis den
blir brukt alene, ikke sant?
Så du må nesten ha en sånn flereakse.
Vi har jo begge vært borte i Political
Compass som bryter det ned i en sånn
økonomisk-politikk-akse som en sånn høyre-venstre
-indeling og en autoritær-antiautoritær-akse.
Og den bidrar jo til å gi et
mye mer nyansert blikk, selv om den også
er imperfekt, ikke minst på grunn av en
del skjeve spørsmål i testen.
Men den gir jo på en måte fire
kvadranter, og som også interessant nok gjør at
den tydeliggjør jo at nazismen og kommunismen på
ingen måte er motsetninger.
Hvis jeg husker rett, så tror jeg den
plasserer Hitler omtrent midtpå på den økonomiske aksen.
Det er bare for å gjøre dårlige spørsmål.
Ja, men du kan...
Jeg går ut fra begrunnelsen.
Det er kanskje et dårlig besvart spørsmål på
vegne av Hitler, for jeg tror ikke Hitler
har fylt ut denne sjel.
Men Hitler nominelt bevarte private eiendomsrett, nominelt fortsatte
med markedsøkonomi, nominelt, ikke sant?
Og så var det masse statlig kontroll inni
bildet, så jeg er enig i at du
kunne nok plassert den enda lenger til venstre
enn de gjør.
Men det vesentlige er jo egentlig bare å
få inn dette autoritære aspektet, alt kontroll, alt
i staten, ingenting utenfor.
For du har en del på venstre siden
som kaller seg for frihetlige sosialister, og de
er verdiliberale på linje med oss som trend.
Og det er jo et viktig element.
Ja, og jeg opplever ofte at man kan
snakke med de folka.
De jeg ikke kan snakke med, jeg sverer.
For det er sånn, ja, det har nok
noen av deg i det nå, men jeg
skjønner forskjellen din.
Men altså, det er forskjell på...
En stat som styrer 50 prosent av økonomien,
så er den bedre hvis den, hva skal
jeg si, tillater yttringsfrihet, tillater homofile å leve
sammen, enn hvis den fengsler folk som har
alternative meninger og fengsler homofile.
Uavhengig av slattetrykk, rett og slett.
Så den elementet er jo viktig nok, altså.
For vi lever i et samfunn, og det
er ikke...
Liberalismen eller markedsøkonomien er jo egentlig et fantastisk
samarbeidsprosjekt.
Og noe av det viktigste for å ha
et godt liv er andre mennesker.
Og det å kunne leve et samfunn med
andre mennesker, og det har blitt dyrt og
godt av dem, er viktig.
Så det å ha en sånn infrastruktur som
lar mennesker få lov til å skape, lov
til å være seg selv, og så videre,
er en viktig del av det politiske landskapet.
Det handler ikke bare om økonomi, men markedet
gir grunnlag for at det er det.
Men det er vel et vesentlig moment, at
disse ulike aksene som popper opp på ulike
tidspunkt, de popper opp i kontekst av historien
på det tidspunkt de oppstår, og sett fra
i dag, så forflater man jo gjerne en
ganske dyp historie.
Sånn Karl Marx og Ayn Rand hører ikke
hjemme på samme akse, fordi de snakker ikke
om de samme tingene, på et vis.
På en sitt så hører de samme på
samme akse.
For Marx så var det jo historisk materialisme.
Alt handler om egenomstrettighetene.
Hvem har de materiale ressursene?
Og for Ayn Rand så handler det jo
bare om ideene som betyr alt.
Egenomstrettighetene, altså hvem som eier de tingene, er
ikke nyttig.
I alt var det Gail Winan.
Det var ikke han som, han eide avisen,
men det var Elvis M2 og ideene som
styrte.
Så de er jo da motsetninger på materialistisk,
ikke materialistisk akse.
I og for seg.
Men ok, det var en digrasjon.
Jo, men at Karl Marx er et barn
av, og et direkte utkom av, og et
resultat av en industriell revolusjon og en samfunnsforandring
som litt sånn, hvis du ekstrapolerer så ser
det ille ut, så da må du finne
noen løsninger på et problem du ikke forstår,
og så setter du i gang.
For meg er det relativt utrolig at Marx
-ideer overlever i det hele tatt, fordi de
er så ettertrykkelige, selv på sine egne premisser.
Den der ideen om at du skulle få
en stadig mindre, men rikere overklasse, og en
stadig større fattige, og så er det akkurat
motsatt, så det er middelklassen som ekspanderer for
hvert år som går med kapitalisme, ikke sant?
Og dette her forklarer jo, det var, de
som ble utnyttet var ikke de arbeidrande, men
det var den tredje verden som kom med
Lenin og sånn, og så kom Miljøvernet, og
siden alle ble rikere i tre verden, så
utnyttet vi naturen, ikke sant?
Så du forskiver samme ...
Men det henger jo godt sammen med at
du er en del av samme stammen.
Du er ikke marxistisk-ideologisk, men du er
en del av den gruppa som er en
del av venstresiden, som er mot alt det
vonde på høyre siden, enten det er marxliberalisme,
eller nasjonalkonservatisme, eller så videre, så videre.
Men hvis man tar Ayn Rand, eller Hayek,
eller Mises, eller Friedman, eller hvem som helst,
så deres tenkning kommer jo ut av den
totalitære fasen på 1900-tallet, som en reaksjon
på et svar til nazisme, og kommunisme, og
sosialisme, og fascisme, og falangisme, og peronisme, om
du vil.
Peronisme er kanskje rimelig å ta med her,
for det var ikke totalitært på samme måte,
men det var bare idiotisk.
Så der er fellestrekket.
Men at det er reaksjoner på det, og
så er jo spørsmålet, hva er det man
til synlatene reagerer på i dag, og som
peker mot, skal man si, fremtidens akser, eller
nåværende tenkere, som kommer til å feste seg
i historien, og bli definerende for hvordan vi
tenker på politikk om 30 år.
Og det slår meg jo, at på den
ene siden, så har du den geopolitiske oppbrudstiden
som vi lever i, der jeg tenker på
Trump som mer katalysator enn årsak, to be
fair.
Altså han er et symptom på en bevegelse
som likevel kom.
Ikke med det å prøve å slå beina
under noe sånt der great man theory på
history, men Trump virker som bare en utbløsende
faktor, eller en katalysator, mer enn en primærdriver,
må jeg si, selv om han fremskynder.
Men det er den ene siden av det,
at maktbalansen og alliansepolitikken, alle disse tingene endrer
seg, og at det ser ut som det
brygger opp til en lang konflikt i Østasia,
og at du har en konflikt i Europa
allerede.
De tingene kommer til å farge en del,
også har du masse innvandringens tid gjennom egentlig
30 år.
Eller emigrasjonens tid, kanskje?
Ja, ja, kall det hva du vil, og
man kan til og med mene hva man
vil om det, men at det setter en
veldig tydelig farge på hvordan mange tenker om
politikk i dag, tror jeg må være ganske
åpenbart.
Fordi Storbritannia er preget av det, Ungarna er
preget av det, eller hele Europa er preget
av det, Norge er preget av det, og
det kommer opp stadig mer, og det har
vært en trykkoker, for det har ikke vært
helt lov å snakke om det helt fritt,
og så har det lokket poppet av, og
nå får du veldig mye ting som beveger
seg i retning av kulturelt fokus, vi må
ta vare på vår egen kultur, det er
en sånn, stadig flere ser at befolkningsutviklingen vil
stagnere, ikke sant?
Det gjør det åpenbart i nesten alle land
i verden, også er det noen som Nigeria
og sånt som er provisert til å vokse
veldig mye fortsatt, men verdensbefolkningen skal da flate
ut på sånn 10-ish milliarder om 40,
50, 60 årstid, og så skal det begynne
å falle, og da er jo bekymringen for
en sånn befolkningsutskiftning.
Det som slår meg alltid er, mennesker har,
jeg husker jeg leste Populations Matter av Julian
Simon, som var en av de som, det
var 1980-tallet alt det på seg, der
man var redd for overbefolkning, vi ble alt
for mange, vi kom til å sulte i
hel, på grunn av overbefolkning, og han skrev
det, en ting han skrev var at folk
er alltid redde for ting, de er redde
for at det skal bli flere folk, eller
færre folk, at valutaene skal gå opp eller
ned.
– Alle forandringer er skummelt.
– Alle forandringer er skummelt, så nå har
du rått over for at vi er redde
for at det skal bli for mange mennesker,
og nå har du samme frykten for at
det skal bli for få, ikke sant?
Den spreer seg ganske kraftig nå, også en
del folk, og de er selvfølgelig i tillegg
av, for å si det litt stygt, at
vi må få flere norske barn, men ikke
flere utlendinger inn her, for å ha det
som vi vil ha våre barn.
Men så har du også dette her med
at vi faktisk har et behov for å
bli skremt, vi liker strekkfilmer, vi liker dette
her å være litt sånn, vi lever når
vi har litt spenning i livet, vi liker
å kjøre berg-og-dalbane, vi liker dette
her, så vi har tendens til å feste
oss ved negative ting, og så har du
den tretingen som gjør at vi har en
propagandamaskin, som hele tiden skremmer oss med negative
ting, det kalles media.
De forteller oss aldri om de små forbedringene,
om alle menneskene som har det bra, som
er lykkelige, men de forteller oss om alle
katastrofene.
Folk tror hver gang det skjer flylykke, så
blåser det opp, så er folk livredde for
fly, sant?
Folk tror det blir mer kriminalitet, selv om
det blir mindre, man tror at innvandrere er
kriminelle, for hver gang de kommer i media,
så er det på grunn av enelene, ikke
sant?
Og da har du alternative media som fyrer
opp det.
Så du har en sånn tendens til at
man hele tiden påvirker negative ting.
Spør du folk, er vi fattigere enn før?
Eller rikere enn før?
Og folk tror vi er fattigere enn før,
selv om åpenbart er rikere enn før.
Vi har en sånn helt feilaktig oppfatning av
ting, og når man har en sånn situasjon,
så har man en tendens til at vi
må finne en forklaring, og menneskets hjerne koblet
sammen lar oss finne et mønster, og de
skyldige da er selvfølgelig de andre, ikke sant?
Er du sånn tatt folk, tradisjonelt nasjonalistisk, så
er det selvfølgelig utlendingene.
Enten de bor her, eller kommer hit, eller
bor i utlandet, og så videre.
Er du litt globalistisk anlagt, så er det
selvfølgelig, problemet er selvfølgelig de her tradisjonelle nasjonalistiske
folka som bakstrever oss, og så videre.
Så man finner alltid forklaringene hos de andre,
enn en selv.
Men kanskje forklaringen er at det faktisk ikke
går så galt faktisk.
Nå er vi rett over nytter, og min
møter, vi gikk veldig bra i år.
Aksjekursene har gått oppover i 2025.
Vi har blitt rikere i 2025.
I alle fall jeg, ikke sant?
Jeg gleder meg jo på dine vegne.
Jo, jo, men pringene, for jeg har sånn
kjøpt inn aksjefondet, og jeg har stadig, i
løpet av året, så har jeg sett en
del oppslag på hvordan det har gått med
aksje.
Og hver gang det går dratt ned, så
kommer de avisene.
Og så der skjedde en 3, 4, 5,
6 ganger i løpet av 2025.
Men det har aldri påpekt avisen at det
har en jevn oppgang mellom deg.
Så i løpet av 2025 så har alle
nyhetene vært at nå går aksjesenderkursene ned, det
er panikk på voldstreet, og så videre, mens
jevn oppgangen.
Så det å bekjempe denne vilfarelsen om at
oi, her er det noe galt.
Det betyr ikke at det ikke er noe
galt, av og til.
Det betyr ikke at staten gjør feil ting,
og at det skjer gale ting, men man
har denne tendensen til at man aldri skal
svartmåle ting.
Og det er jo et sånt moment i
dette som har ikke så mye med ideologiske
aksjer å gjøre, men det har med økonomi
og måling å gjøre.
Sånn BNP vokser hvert år, men det er
et litt dårlig mål på det, fordi at
det sier ikke all verden om en sånn
reelle berikelse som ikke slår ut i BNP.
En av dem er jo at vi har
nå det fantastiske AI-greiene, som for tre
år siden så hadde du det ikke.
Og jeg mener, forskjellen på å ha det
og ikke ha det, helt uavhengig om du
betaler for det eller ikke, men at det
finnes, er jo en berikelse i seg selv,
ikke sant?
Altså, vi er rikere som verden, fordi hvem
faen som helst, hvor som helst i verden
med en internettlinje kan nå få direkte tilgang
på all mulig kunnskap og resonemanger og ha
en tenkepartner til hva som helst.
Et annet eksempel på det, vi sitter nå
her i stua mi, i et egentlig, etter
alle tidligere tiders standarder, et fullt profesjonelt studio,
med skjermer foran oss, med all mulig informasjon,
til og med litt AI-generert, miksebord og
mikrofoner, og det liksom det kan du plukke
opp på en helt vanlig inntekt, og det
er ikke noe problem i det helt tatt,
og det er liksom, og spesielt hvis det
ikke er noe problem i det helt tatt,
så betyr det jo at det er relativt
billig å kjøpe inn, hvilket gjør at det
ikke slår ut så veldig mye i BNP.
Men gud hjelpe for en, ikke sant, fra
en tid, bare da vi vokste opp, hvor
det var portvokter til alle mulige og internett
i seg selv, da.
Det var, ikke sant, skulle du lese avisen
eller se på TV, så altså, du kunne
ikke se på annet enn statsteve, og avisene
var mer eller mindre organer for Arbeiderpartiet eller
Høyre, og nå er det en jungel av
sånn hvem som helst kan ytre seg hvis
de gidder, og de kan gjøre det og
få det publisert til hele verden, og du
kan gjøre det på engelsk eller norsk, eller
hva som helst, og du kan til og
med hvis vi hadde giddet, så kunne vi
fått en AI til å oversette denne podcasten
til engelsk og treffe hele verden.
– Eller til tysk, eller til spansk?
– Eller til hva som helst, ikke sant?
– Konsentrere oss også til kinesisk eller russisk?
– Ja, men...
– Det kommer!
– Har du hørt de der gamle hitlertallene
som er dubba, eller ikke dubba, men som
er AI-modifisert til engelsk?
– Nei.
– Ok, så det er hitlers tonefall, hitlers
stemme, med en litt sånn tysk aksang, men
god engelsk, og det er godt oversatt, og
det er innlevelse, og du kan høre en
hitlertalle, originalt, men på et språk du intuitivt
forstår.
Det er ganske stilig, altså, for det gir
en sånn...
Det er ikke nødvendigvis for å reklamere for
Hitler her, men det er bare en sånn...
Den der skrike til tyskeren på en sånn
sprakende svart-hvit opptak, gir et annet inntrykk
enn å høre ordene og forstå dem direkte,
og forstå hva han snakker om, og gi
kontekst av hvordan han snakker til arbeiderne på
Tusen Kropp i 1935 i en situasjon der
2.
verdenskrig gikk av, og så begynner du å
skjønne, faen, han var faktisk en brukbartaler.
– Det minner meg om da en feil
fikk startrekk på tysk dubbing en gang, men
det klinger om han var annerledes da, for
å si det sånn, men dette her illustrerer
et poeng ved at selv om man har
like mye penger, så fattige folk i dag,
som regnes som under fattigdomsgrensen i Norge, har
tilgang til ressurser som hinsides var rike folk
hadde for hundre år siden.
Både legemidler, teknologi, tv-underholdning, evne til fly,
jeg var nettopp i Berlin, det kostet nesten
ingenting.
Så mulighetene i dag er jo enorme.
– Hvis du ga Ludvig den 14.
en liste over fordelene med å være fattig
i Norge i 2025, da skal det være
bra 20 uer for å fortsette å være
kong i 1700-tallet.
– Folk har en tendens til å sammenligne
seg med alle andre og være negative, og
det må vi faen meg slutte med.
For vi erger oss jo ganske mye i
dagens Norge, men selv om vi skattes i
hel, holdt jeg på å si, så har
vi råd til å kjøpe en pils eller
en cola når vi måtte ønske, og vi
kan sidde oss og prate ganske fritt.
– Apropos å prate fritt, vi er jo
ikke veldig disiplinerte på tema for episoden, men
det høres jo nesten ut som vi er
på vei over i en ny episode nå.
– Det er kanskje slik at det er.
– Skal vi si det?
Var det noe mer vi burde sagt om
politiske akser og den type ting?
– Det er alltid mer man kan si,
men det kan vi ta igjen en gang.
– Takk for i dag, da.
– Takk for i dag.
– Takk for at du hørte på sidlinja
podcast.
Snakk gjerne om oss, lik, del og anbefale
oss i podcast-appen din, eller delta i
kommentarfeltet på YouTube.
Har du ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål,
eller noe annet, så finner du all kontaktinfo
på sidlinja.transistor.fm