Velkommen til Sidelinjen, podkasten for politisk gjemmeløse og
de politisk frustrerte.
Det er ikke løsningen til vår problem.
Regjering er problemet.
Jeg ligger relativt tett på Israel, har vært
i krig med de, og der stopper vi
egentlig det jeg skal si.
– Ja, ok.
Du har hørt om pyramidene?
– Ja, jeg har hørt om pyramidene og
litt sånn, men jeg er ikke god på
Egypta, kan jeg si det sånn.
– Så har du sikkert hørt om Nefertiti?
– Nei.
– En sånn dronningdame fra gamle dager.
– Ja, jeg har fått på meg at
jeg har hatt mye dronninger.
– Ja, mye gamle storheter og dynastier, og
dill og dall opp igjennom, og de har
jo bodd rundt disse pyramidene og fått bo
i remette på.
– Jeg venter jo bare på at toppen
på en av pyramidene skal åpne seg, og
så reiser en UFO.
– Akkurat det, vet du.
Jeg har mye mystikk rundt det greiene der.
Også har det jo vært mye interesse, for
det er jo liksom den eldste, hva skal
du si, sånn kulturlinje, og det finnes masse
kulturskatter, altså utgravninger og ting du finner inn
i pyramiden og rundt pyramiden, og ned i
hullerom og alt mulig.
– Det jeg har hørt mest om, det
er jo, jeg har jo noen venner som
reiser til Sharm el-Sheikh hele tiden, og
det er jo fordi det er…
– Litt annen type turisme, det.
– Det er litt annet.
De har sikkert vært ute og sett på
litt sånne ting de også, så det er
ikke det, men jeg inntrykker at det er
det Egypt er mest kjent for i dag,
kanskje, som reisemål.
Det gode liv i Sharm el-Sheikh.
– Du tenker det er det de er
mest kjent for i dag?
– Jeg er ikke det de er mest
kjent for i dag, i hvert fall som
turistmål, så er det det folk går for.
– Vi har ulike kretser, Trond, det tror
jeg vi bare må fastslå med det samme.
– Det kan være tanken om å dra
til Egypt uten at det er for å
se svinks og pyramider, og Sharm el-Sheikh
er en bitanke for meg, i hvert fall.
Det som har vært greia i Egypt, det
begynner vel fort å bli et par hundre
år, er jo at arkeologer synes dette er
veldig interessant, så de roter rundt med spadene
sine og graver opp ting.
– Tror du de brukte sånne T-skjer
og tåmbørste?
– Ja, men de graver og gjør dem,
og da finner de ting.
På et tidspunkt fant de blant annet en
byste av dronning Nefertiti, og han som fant
det, han var tysk.
Det var i 1912, så gravde de frem
dette.
Fin, fin byste.
Så hadde disse arkeologene og Egypt, eller ikke
Egypt egentlig, men det osmanske riket, men som
styrte der på den tiden, for ordens skyld,
også den tyske staten på den tiden, har
jo vært reformert noen ganger etter den tid,
men de hadde en avtale om at de
skulle dele, som tyskerne gjør arbeidet, finne stærse
og sånn, og så skal man dele for
likta.
Halvparten går til Egypt av det de finner,
og halvparten gikk til noen museer i Tyskland.
– Det høres ut som en helt enkel
avtale, det er jo ganske rimelig, og det
høres ut som begge parter har vært fornøyde.
– Ja, jeg synes jo ikke det høres
helt ille ut, det kan hende man ville
vurdert annerledes i dag, men den gangen så
la man mindre vekt på kanskje den arkeologiske
verdiene av en kulturskatt, eller nasjonal identitet knyttet
til, eller hva man måtte ønske.
Men det var noen avtale i hvert fall.
Og så kommer vi til vår tid, og
så blir det mer preg av subjektive følelser
og gruppeidentitet og sånn, og da vil man
gjerne gå tilbake på avtaler som har inngått
for lenge siden.
Så Egypt av i dag ønsker seg en
ferdittidstatum tilbake, og de flagger jo ganske høyt
med, ja, hva skal man si, retorikken av
vår tid, med kolonialisme og hvite menn som
har reist rundt i deres områder i gamle
dager og samlet sammen masse greier som de
gjerne skulle beholdt da.
Da er det et nytt museum som er
satt opp i Egypt, Grand Egyptian Museum i
Giza, og der vil de gjerne ha alt
sterse.
Så argumentet er at denne Nefertiti-busten som
står på museumet i Tyskland i dag, den
hører hjemme i Giza.
Det kan man jo på overflaten forstå.
Ja.
Men under overflaten...
Så ligger det en avtale.
Ja, det gjør rett og slett det.
Det ligger en avtale, og man har jo
noen prinsipper om egnomsrett og at avtaler gjelder
og så videre.
Og interessant nok så eksisterer ingen av de
statlige partene som inngikk den opprindelige avtalen, hverken
det osmanske rike eller før Første verdenskrigs-Tyskland.
Så da er jo spørsmålet hvordan forholder dette
seg i dag da?
Kan man mer himmelighet si at alt som
følger av en avtale den gang, fordi avtalen
går jo begge veier, så noen har gjort
en innsats for å få dette greiene opp
av bakken og finne ut hva det er,
og hva vet jeg, kan ha restaurert noe,
de kan ha gjort noe, de kan ha
ditt eller datt.
Vi kan jo si at dagen Tyskland er
arvinger av den tidens Tyskland, og det samme
kan vi sikkert si om Egypt, som arvinger
av det osmanske rike.
Det vil jo være en helt rimelig ting
å si.
Og da er jo spørsmålet, er det eiendomsrett
og avtaler som gjelder, eller er det denne
glidningen mot nasjonalistisk essensialisme?
Vi kunne jo tenke oss det samme tilfellet
da, at hvis det var en eller annen
bonde i Wales som fant et gammelt vikingsverd,
som jeg jo vil argumentere for at er
litt vikingenes eget ansvaret til å ha igjen
der.
Ja, det er også et påstående.
Det har du lagt i opptatt.
Kan vi da komme ramlende inn og si
det der er essensielt norsk, og må tilbakeføres
til vikingskipmuseet i Oslo?
Jeg tenker jo at det naturlige tingene å
gjøre, det er jo å komme med et
tilbud og si at vi er villige til
å betale for det i en eller annen
form.
Vi kan få oljefondet vårt for serve.
Da tror jeg Wales sier ja med en
gang.
Det er ikke helt sammenlignbart da, siden det
er fremmed jord og hjemmejord, men det ligger
nok en ideologisk tanke bak, eller et idealistisk
tanke, på egyptisk side, at det er noe
essensielt egyptisk ved disse tingene, og det er
jo på et vis sant.
Men det er også et premiss som blir
smugglet inn i det, som sier at denne
essensialismen, denne ideen om at det er en
eller annen tråd gjennom hele Egypts historie til
de menneskene som bor der i dag, på
samme måte som vi kunne sagt i Norge
at vikingene er oss det.
Og så kan man på den ene siden
sette i sånn genetisk forskning, altså arvestoff og
linjer som går ned igjennom på den måten.
Det kan bli trøblet hvis du reiser til
Egypt, altså.
Ja, det er en ting.
Den andre er at, jeg tror regnes det
ikke er noe sånn som at etter tre,
fire, fem generasjoner, så er det omtrent ikke
noe forbindelse igjen.
Nei, altså.
Altså, hvis du går til din tip-tip
-tip-tippoldefar, så er det…
Altså, jeg trenger ikke gå så langt.
Jeg tror jeg trenger å gå tre ledd,
og så er vi i hvert fall i
Tyskland, på den ene siden, og jeg tror
jeg er i Finland på den andre.
Men jeg mener ikke engang at du, om
du liksom har bodd i Norge i tusen
år eller ikke, men det er ikke…
Hvis du var Ole Olsen i 1780, og
du gjorde innsatsen som skulle til for å
bli trons tip-tip-tip-oldefar, så vil
det i Trond i dag være ekstremt, helt
ekssepsjonelt og overraskende lite igjen av denne Ole
Olsen.
Altså, bortimot ingenting.
Og spørsmålet da er, det blir jo bare
en sånn tenkt kulturell linje som du har
blitt opplært til å ha en eller annen
forbindelse til.
Fordi sluttspørsmålet blir jo da, har folk som
bor i Egypt i dag egentlig noe til
felles med det første kongedynastiet i Egypt?
Og da er vi 4 000 år bakover
i tid.
Jeg mistenker at mye mennesker har forflyttet seg
mye på 4 000 år.
Jo, og ikke bare forflyttet seg, men det
er ingen kulturell linje som egentlig går fra
den tiden til i dag.
Nefertiti og Ramses og disse faralene, det var
jo et av de tidlige kongedynastiene.
Alle har hørt om Cleopatra.
Cleopatra var siste ledd av en gresk avstemning.
Det var jo Alexander, eller gresk, makedonsk.
Alexander den Store, det var jo hans generaler
som delte verden mellom seg da Alexander døde.
Og den ene, den Ptolemeiske grenen av dette,
altså en general som heter, han heter vel
Ptolemeus et eller annet sånt nå.
De grunnlaget jo et nytt dynasti i Egypt,
bare tok over som en sånn vassalstat.
Og det var jo det siste tusen årene
av gamle Egypts historie, var det, eller 500
år eller noe sånt.
Men det har jo ingen egentlig forbindelse med
de dynastiene som kom før.
De snakket jo gresk og sånn i hundrevis
av år i Egypt.
Så det er jo noe rart med å
liksom skulle føle en eller annen bestemt tilknytning
til så ulike og så fremmede.
Jeg føler mer at det er en ergjerrighet
og en følelse av å liksom være berettiget
enn noe annet.
Det er noe med det.
Ja, og du bygger opp den berettigelsen litt
arbeidsvært sånn når du passer deg.
Ja, jeg har rett på.
Det er jo ikke bare Harry Westen vi
har fått den generasjonen.
Rett på-generasjonen.
Nei, og det er liksom...
Ja, skulle man være dommer i den saken,
så er det vanskelig å liksom bare gå
tilbake til...
For her er det en faktisk avtale.
Det er en faktisk ryddig ordning.
Det er faktisk, kall det legitime i ulik
grad, makthavere, men det er noen hvertfall den
anerkjente legitime myndighet på begge sider som har
inngått avtalen.
Det er ikke bare å ramle tilbake på
det.
Altså, hvis du flytter det tilbake til Norge
vs.
Wales, så kan ikke Norge kreve det virkelig,
som du sa det, heller.
Fordi Norge oppstod den norske stat som en
selvstendig stat.
Så du kan faktisk argumentere for at det
er en kontinuitet i den norske staten siden
den tida.
Men det er ikke helt sant, fordi at
det er Kalmar Union og mye greier på
veien.
Det var veldig mye greier der.
Men som et sånt mer eller mindre selvstendig
rettssubjekt, så er det ikke helt farfetst å
si at vi går tusen år tilbake.
På den ene enden så tenker jeg at
du kan ikke holde en entitet som ikke
lenger eksisterer til en avtale.
Du kan heller ikke ha en ny entitet
som gjør høvd på ting basert på den
gamle entiteten som ikke eksisterer lenger.
Nei, nå det er ...
Jeg vet ikke.
Det er en sånn tanke om, når man
kommer inn i denne debatten, diskusjonen, initiativet til
at du skal ha sånn reparations.
Svarte i USA skal ha, eller noen som
gir uttrykk for det, at de ønsker seg
en eller annen form for historisk erstatning.
Og tanken er at deres forfedre ...
De jobbet gratis.
Ja, de jobbet gratis for The White Man.
Og det er blitt en nedarvet kulturell ulempe.
Mens de hvite har fått bygget opp sine
former på ryggen av svart gratis arbeid.
Så man skal gjøre opp for det en
gang for alle et eller annet sted.
Dette er et argument som på ingen måte
høres veldig vakkert ut.
Jeg har ikke tatt stilling til det.
Men hvis man begynner å ta med det
i regnesikkerhet, så må man ta utgangspunkt også
i livene til de menneskene som lever i
dag, sånn som de er nå, som følge
av det, når det er svarte.
Kontra hvordan de livene dere spiller, hvis denne
slavehandelen ikke var rik, og de ikke ble
hentet fra Afrika.
Og da er det jo sånn ...
Det regnes ikke av ingen interessert i, tror
jeg.
Nei.
Så da må du slutte å snakke om
det.
Hvis man først begynner med sånne tullete ting,
så kommer på et eller annet tidspunkt, det
regnes det ikke opp, da.
De sier at du er fra den delen
av Afrika, der stammer du fra, der er
de fattige, og vet ikke hvordan de skal
få tak i maten til i morgen.
De bor i jordhytte, og nå sitter du
...
Du bor her, og du eier kanskje bolig
og bil, og er en middelklasse.
Her føler jeg at det er grunnlag for
å skatte deg av denne fordelen.
Og så har det jo vært en del
interessante situasjoner basert på dette, ikke sant?
For litt avhengig av melanininnholdet i huden, så
har jo en del tatt i ordet for
at dette med reparasjoner, det er et fint
prinsipp.
Og så trasser man jo med seg noen
av disse folkene, spesielt når det er litt
sånne influenser, programleder, litt sånn kjente folk.
Det er jo en del tilfeller av at,
ja, men du, la oss sjekke familietreet ditt,
da.
Og så har det vært slavehandlere.
Og så finner man ut at, å, faen,
du var på andre siden av det her,
du.
Du solgte slaver, du.
Ja, familien din hadde slaver.
Mens familien min, som er hvit, men det
var bare at vi var iska opp av,
og kom som sånne der indentured servants over.
Så det er jo vi som har vært
slaver, og dere som har vært slaveholdere, og
så videre.
Og så begynner man å se litt umuligheten
i å skulle gjøre opp for all mulig
historisk urett, fordi det er så mange detaljer,
og så mange småting og omstendigheter og dill
og dal.
Det har vært mye hvite slaver i Afrika
også.
Ja, og det har vært flere.
Altså, hvis du først skulle holde på med
dette, så er det jo den arabiske verden
som man har mest å svare for.
Men, og det er jo en velkjent greie,
for det er ikke så store minoritets-
eller sånn etterkommere av slaver i den delen
av verden, fordi de kastrerer seg dem jo
bare.
Og da er spørsmålet, hvordan skal du gjøre
opp for den historiske urettferdigheten?
For jeg går jo ut fra at vi
er universelle nok til at det må gjelde
alle som har holdt og lever godt på
som etterkommere av slaveholdere.
Så er det jo en del stammer og
familier i Afrika da, som har krav på
et ganske klekkelig oppgjør.
Og ikke minst en del familier i Europa,
fordi det var jo, jeg tror det var
på et tidspunkt, hvis du har hørt om
den der The Barbary War, du er nedover
i noen gamle historier jeg ikke er kjent
på.
Nei, men det var vel egentlig USAs første
sånn maktprovisering.
Det var da Thomas Jefferson var president.
Så var det jo på kysten av Algeri,
eller der omkring, eller om det var Libya,
ja, Tripoli, et eller annet.
Uansett, de begynte bare å kapere amerikanske handelsskip
som reiste forbi, og så tok de mannskapet
som slaver.
Og Thomas Jefferson syntes ikke det var noe
stas.
Så han sendte krigsskip over og sparket de
dromper i Middelhavet.
Det må jo ha vært i 1805 eller
noe sånt.
Og det var jo rett og slett for
å få frigitt hvite slaver som var tatt
av Berberstaten.
Forresten, litt sånn morsom, eller interessant sak angående
slaveri.
Poenget med slaver er jo å ha arbeidskraft,
eller vi kaller det energi som kan utnyttes.
Og det er en veldig konsekvent sak at
når man har kommet så langt at man
har klart å utnytte energi på andre måter,
i form av vindmøller, eller hva som helst
egentlig, så har slaveri blitt ulønnsomt, for det
å ha slaver har en kostnad.
Mer adming enn ravning.
Ja, og man ser i Storbritannia, når noen
fant opp en dampmaskin, så gikk det ikke
slik at de følte de var uinteresserte i
slaver.
Og det samme ser man virkelig i flere
steder i verden.
Når det gjelder energinivåer, og man fant måter
å utnytte energi på, så er ikke slaver
så spennende å ha lenger.
Ja, og så må man anføre et argument
eller to til det brittiske imperiets fordel.
Fordi jeg er ikke helt sikker på at
dampmaskinen kom, eller i hvert fall ikke hadde
betydning, før Storbritannia var ganske gira på å
stoppe slaveri over hele verden.
Det var jo en fyr som ble parlamentsmedlem
i Storbritannia som ganske ung mann, og brukte
hele livet sitt på å kjempe mot slaveriet.
Og jeg tror omtrent da han døde, så
fikk han gjennom de lovene, så hans kamp
ble kromt med seier, og så døde han.
Men Storbritannia brukte vanvittige ressurser.
På å patrullere Afrikakysten for å stoppe slavehandel.
Altså bare på et sånt moralsk grunnlag.
Og det var lenge før noen andre egentlig
hadde begynt å tenke tanken på at det
var noen moralske problemer med slaveriet.
Jeg tror Storbritannia skal ha mye av æren
for å ha fremskyndet det, i hvert fall.
Selv om de selvfølgelig skal ha mye av
skylden for at det var der i utgangspunktet
også.
Men det var på en måte ingen i
verden som ikke holdt på med dette.
Vi har hatt mye.
Hvis du har rødt hår i Norge, så
er sjansen stor for at du kommer fra
en eller annen slavegreie som man hentet i
Irland på den vikingtida, ikke sant?
Nei, og igjen til Storbritannias fordel i 2.
verdenskrig.
En av grunnene til at de var del
av krigen var jo bare at de ga
en sikkerhetsgaranti til Polen og sto ved den.
Så da Hitler angrep Polen, så hadde Storbritannia
sagt ifra at hit, men ikke lenger.
Så verklærer de krig, da.
Og så er det en krig i seks
fulle år, og Storbritannia er det eneste landet
i 2.
verdenskrig som var med fra første dag til
siste dag.
Det var ikke som om da krigen var
vunnet i Europa at de pakket sammen og
reiste hjem.
De ble med og gjorde opp med Japan
i tillegg.
Det er en eller annen stolt tradisjon i
det brittiske imperiet på et vis.
De kan beskylle for mye vondt, men i
hjemmen skal de ha litt kredit for at
de har vært en forbedrende kraft i verden
også.
Og så er det jo vanskelig å argumentere
for at det har vært bedre på, la
oss si, arabisk side, da, hvor man hadde
holdt på med dette slaveriet og denne kynismen
i veldig mange år, og veldig konsekvent i
ulike perioder.
Men all kritikken kommer fra og rettes mot
den vestlige verden.
Det kan man jo.
Uansett, vi får se hvordan det lander med
denne nærtidige bysten.
Men det føles som det er en underdrag
av kulturell nasjonalisme som prøver å dytte til
side en del, etter mitt syn, viktige principer
om eiendomsrett og universalisme og bare det å
opprettholde avtaler som er inngått.
Eller så er det en lignende sak.
En holocaustauksjon, altså gjenstander fra offre for holocaust.
Denne auksjonen ble nylig stanset masse press internasjonalt
og omtales som en kynisk og skamløs affære.
Så er spørsmålet, er det noe lignende?
Fordi her er vi mye nærmere i tid,
så etterkommer og ervinger av til og med
folk som ikke kan ha kjent de menneskene
som har offret for holocaust vil jo kunne
eksistere i dag.
Og så er det også slik at de
gjenstandene man snakker om her stammer fra direkte
tyveri og folkemord.
Det er ikke sånn at man hadde en
myndig avtale.
Nei, det var bare større grad av maktutøvelse
for å få disse gjenstandene.
Det er noe helt annet.
Da begynner man å se forskjellen i disse
to sakene.
Nefertiti-statuet, der det ikke er noen egentlig
kulturell forbindelse lenger til det regime som skapte
dem.
Det er bare at det ligger tilfeldigvis på
samme stykke jord som det bor noen helt
andre mennesker på i dag.
Om man har en redelig avtale om hvordan
man skal fordele frukten av de arbeidene som
arkeologer i 1912 la ned holocaustgreiene, så er
det jo bare direkte tyveri og konfiskering og
brudd på NRT.
Da må det være mulig å føre det
tilbake igjen.
Ja, det er sant.
Da er det tilbakeføring som gjelder, og det
virker helt rimelig og egentlig passende at denne
auksjonen ble stoppet.
Så har paven vært ut og blandet seg
inn i samme tematikk.
Ja, eller det har vel, kan vi kalle
det gjort opp for noen gamle synder fra
den delen av historien?
Ja.
Her er det gamle inuitjenstander som er returnert
til Kanada.
Og da har tanken vært at disse greiene
er samlet inn i forbindelse med misjonsvirksomhet.
Så har paven kommet til at maktforholdet mellom
disse misjonærne og inuitene var så skjevt at
selv om avtalene som ble inngått var formelt
sett gyldige, så var det ugyldig fordi tvang
eller informert samtykke var ikke helt i sted.
Men jeg synes det er litt gøy for
når paven velger å gi dette tilbake til
Kanada, så er det litt sånn at han
griter til gommelene til franskmenn og engelskmenn.
Det er jo det Kanada stort sett består
av.
Veldig mye fransk og en del engelsk.
Det er litt Muddy Waters det her.
Det kan jo hende at det er noen
inuiter som ikke føler at det er deres
stat.
På samme måte som det er en eller
annen amerikansk urinvåner som føler at...
Det er et spørsmål om skal sånt å
gis til stater?
Må man bruke staten til å ta imot
slike ting?
Eller kunne det kanskje vært løst litt?
Hadde det vært Norge, det kan man jo
diskutere, men hvis det var samiske gjenstander, så
har du plutselig et sameting som sitter der
oppe og representerer samers interesser.
Da har du en institusjon å gå til
som kanskje er mer legitim for samer enn
det norske stortinget.
Finnes det et inuit ting?
Nei, det var det.
Så kan man diskutere i prinsippet om særparlamenter
for særgrupper egentlig er en vei å gå.
Jeg er ikke veldig tilhengelig av det, for
å være helt ærlig.
Jeg er nok heller ikke det.
Gjerne ha foreninger, men egen lovsamling synes jeg
kanskje ikke er helt på boka.
Ja, fordi forening er greit.
Interesseforening eller klubb eller et eller annet.
Eget parlament blir litt, og så er det
jo selvfølgelig også litt sånn tulleparlament, for det
er rådgivende i samrelaterte spørsmål, men har ikke
egentlig lovgivende makt.
Så det blir så symbolskattet.
Da har bare fått mannene sametinget, for at
noen skulle føle at de fikk veldig mye.
Ja, og så lager du uforvarende, altså med
gode intensjoner, men uforvarende konsekvenser, så har du
jo laget en sånn der to-nivås system
for innbyggeri i Finnmark, at du har noe
sånt som, hvis du er same, så har
du på en måte dobbelt stemme eller dobbelt
innflytelse.
Fordi veldig mye av Finnmark er knyttet til
regndrift eller samisk område eller noe sånt.
Og så er det ulike innflytelser basert på
etnisiteten din, fordi hvis du er av ikke
-samisk avstamning og bor i Finnmark, så har
du på en måte bare en stemme, mens
sametinget skal konsulteres i alle spørsmål som oppfattes
og griper inn i samisk liv og kultur
og sånt.
Så det er en forståelig, men dårlig løsning.
Og det verste er at, jeg vet ikke
om det er, det jeg oppfatter er at
det er veldig mye gnistinger når du kommer
opp i nord mellom samer og alle andre.
Og det ser jeg for meg som skapes
av å lage sånne litt kunstige institusjoner.
Ja, du har den der Finnmarks-eindommen, eindommer,
en eller annen sånn organisasjon som forvalter alt
mulig rart.
Jeg tenker ikke det er så lengre en
troms, vet jeg, om hvor det støtt og
stadig er noen som prøver å få regnstyrene
sine til å beite på et eller annet
sted som de ikke har beita før.
Fordi at hvis de får gått der en
stund, så kan de på en måte hevde
historisk rett på at dette er et beitområde,
så har de rett på det, ikke sant?
Nå har du vært så mye i stua
mi i forbindelse med podcast-innspilling, at da
vil du snart gjøre hevd på den stolen
der.
Ja, dette er min stol, enn det jeg
har betalt for den.
Ja.
Ja, ja.
Men det er en sånn statifisering, statsmakt og
kontroll over historiske narrativer, at ideen er at
denne egyptiske staten av i dag har en
eller annen hevd på, du kan gjerne i
gåsetern kalle det sin egen historie, men de
har jo gjort sin egen historie til sin
egen, uten at det egentlig er en fornuftig
forbindelse til det første kongedynastiet og de som
bor der i dag.
Altså, det er så mange kulturelle og historiske
brudd på veien at det er, det blir
nesten helt teoretisk.
Og da må vel sånne som oss bare
stå fast på at egnomsretten gjelder.
Man må respektere avtaler og så får man
være universalistisk i tilnærmingen til rettigheter og krav.
Skal vi gå, vi kan jo forbli i
Afrika, men gå inn på noe kanskje litt
mer utfordrende.
La oss lese opp en liten innledning på
dette, så alle vet hvor vi er.
I skyggen av Sørafrikas ledvarende politiske og økonomiske
utfordringer vokser byen Orania, en enklave i Northern
Cape provinsen, eksklusivt for lite afrikanere.
Mens det internasjonale samfunnet og sørafrikanske myndigheter ofte
fordømmer prosjektet som en rasistisk levning fra fortiden,
sisterer innbyggerne på sin rett til selvbestemmelse, kulturell
overlevelse og trygghet.
Og da, Trond, er det vi må ta
stilling til.
Hvor enn ubehagelig det måtte være, har menneskerett
til å segregere seg på frivillig basis og
privat eiendom?
Er assosiasjonsfriheten absolutt, eller må vi sette en
grense når det kommer til etnisitet?
Dette her lukter kan bli veldig gøy.
Vi skjønner at denne diskusjonen startet i Sørafrika,
enda på Grønland, ikke sant?
Jeg føler at det er kartet vi skal
gå nå.
Hva vet vi?
Det er bare et åpent spørsmål, og så
hopper vi videre.
Jeg er ganske sikker på følgende.
Hvis vi tar denne diskusjonen med Espen Teigen,
så vil Espen Teigen si at dette er
Urania innbyggerne i sin fulle rett til å
gjøre.
Ja, og jeg tror til og med du
kan spørre meg og si ja, dette er
de i sin fulle rett til å gjøre.
Men er de i sin fulle rett til
å gjøre det samme med Grønland i Oslo?
Mitt svar på det er ja.
Men de må eie det først.
Og det er vel mulig å innvende at
veldig mye av evnen til å eie ting
kommer fra statlige overføringer.
Ja.
Så det er mange elementer her.
Jeg er ganske sikker på at Urania ikke
er statssubsidiert.
Nei, jeg ser ikke for meg at det
sitter veldig mye i det sørafrikanske parlamentet og
tenker at vi må overføre noen milliarder til
Urania.
Nei.
Nei, og det skal vi si litt om
det da.
Bare for å få størrelsesønnen på det.
Rundt 2800 innbyggere.
Så dette er jo et småsted.
Men de har da doblet sin størrelse siden
2018.
Vokser med 10% årlig.
Eies av et privat selskap.
Og innbyggerne er aksjonærer i dette selskapet.
Og så kommer vi til det ubehagelige.
For å få lov til å heie i
dette selskapet så må du være afrikaner.
Altså hvit og afrikanskspråklig.
Det vil si at du og jeg kommer
heller ikke til å få kjøpe aksjer i
Urania.
Ja, hvis vi ikke lærer oss afrikansk.
Og blir kristne.
Jeg føler at den siste delen var vanskeligere.
Og blir godkjent av et eget råd som
skal intervjue oss.
Vi kommer ikke til å bli medlem.
Nei, vi gjør nok ikke det.
Så vi er også utelatt fra dette glada
fellesskapet nedi Uranien.
Jeg tenker at det er lettere å ta
dette hvis man sier at i leiligheten til
Vegard så slipper Vegard av en eller annen
grunn meg inn 1-2 ganger i uka
for å spille podcast.
Og det er helt opp til Vegard å
gjøre det eller ikke.
Når han blir lei så kan han si
at nå må du gå og låse døra,
aldri slipp meg inn igjen.
Og det er egentlig det prinsippet.
Det er bare at nå er det prinsippet
blåst opp til et aksjeselskap og 2800 mennesker.
Ja, og det er jo det vi egentlig
snakker om, ikke sant?
Har du lov til å være rasistisk på
privat grunn?
Ja.
Vi kan jo fortsette fordi at hvis vi
skal fargelegge dette sånn at man liksom vet
når man tar stilling til her sånn, så
er det et prinsipp de kaller for selvverksamheid.
Det høres både nederlandsk og tysk ut.
Selvarbeid.
Ingen svart arbeidskraft er tillatt.
Hvite innbyggere utfører alt arbeid fra rengjøring til
bygging.
Dette høres litt ut som Mimmi Kristiansson.
Han er også veldig motstander av svart arbeid.
Ja, så der er Norge og Oranien helt
på linje.
Svart arbeid?
No, no, no.
Ok, og så er det et annet moment
som er at disse afrikanerne, nå prøver jeg
å si det med to a'er, de
har bodd i denne regionen i 300 år.
Og så kjøpte de dette spesifikke området Oranien
i 1991.
Så er det et mål om at det
skal bli 10 000 innbyggere raskt og en
langsiktig visjon om at det skal bli en
million og en autonom region i Sør-Afrika.
Så da er spørsmålet yay or nay, Sørensen?
Hvis de klarer å kjøpe seg hele veien
til det de har plass til en million
innbyggere, så er det jo for all del
berettiget i det, men det å bli autonom?
Nå er vi inne på filosofi på et
nivå jeg ikke kan svare for, rett og
slett.
Har du rett til å trekke dette ut
av nasjonen Sør-Afrika og si at vi
er et eget land?
Ikke noe jeg skal svare på også.
Her føler jeg at vi trenger en eller
annen folkerettsekspert faktisk.
Ja, vi får høre om Sicilie Hellestegt kunne
tenkt seg å ramle innom.
Å svare på dette?
Ja.
Så vi må notere oss dette spørsmålet i
dag, men enn så lenge så må jeg
jo si at jeg alltid har ment at
retten til å løserrive seg er helt fundamental.
Hvis Telemark vil melde seg ut av Norge,
så det er jo så mange bindinger.
Si at Stavanger fant ut at vi skal
melde oss ut, og så tar vi oss
hold i virksomheten.
Kan jeg gå litt lenger?
Jeg synes Bergen har en moralsk forpliktelse til
å forlate resten.
Men for å illustrere problemet, alltid i hvert
snakk om Texas, Lone Star State, og de
har en sånn separatistbevegelse som er ganske aktiv,
og det finnes en i hver eneste delstat,
ikke sant?
Jeg har til og med vært del av
en som opererer New Hampshire, etter Free State
Project.
Kompleksiteten i det er at du har et
samfunn som er så integrert og ensidig avhengig,
at når du kommer til Texas, så er
det liksom federale myndigheter har bygd svære militærbaser
og subsidiert det ene og det andre i
Texas på veien, med en eller annen forutsetning
og idé om at Texas skal fortsette å
være en del av unionen.
Og det er klart at hvis du da
bare rekker opp hånda en dag og sier
vi melder oss ut, og det vil jo
typisk ha en tendens til å skje når
det passer veldig godt å melde seg ut,
så man kunne tenke seg at for eksempel
Stavanger ville passet veldig godt å gjøre det
etter at de fant oljen i stedet for
før, for eksempel, fordi da er alle investeringene
tatt av fellesskapet, og så er bare profitten
igjen, og så melder du deg ut.
Og det er klart sånne ting må på
en måte avklares og forhandles frem, men at
man i prinsippet med en minnelig avtale skal
kunne komme seg ut av det tvangspellesskapet en
stat er, mener jeg jo prinsippielt er helt
riktig.
Og jeg mener for eksempel et slikt område
som Transnistria nedi Moldova, altså på østsiden av
Elvanister på grensen til Ukraina, som er et
russisk dominert område, men også det rikeste industriområdet
i Moldova, der var det en borgerkrig på
90-tallet, og så har de vært autonome,
men ikke anerkjent i 35 år siden den
gang.
At de også har en eller annen fundamental
rett til å si at vi vil melde
oss ut av Moldova, og bli vår egen
stat, det mener jeg egentlig er helt riktig.
På samme måte som ulike områder, du har
jo et par områder i Spania, og det
er jo en hovedgrunn til at for eksempel
kurderne aldri får en egen stat, er at
presidensen det vil skape, er uheldig for forholdet
til noen baskere og andre ting i ulike
land som ikke ønsker euro rundt disse tingene.
Ja, altså god og gamle Spania var det
jo i lange tider, det var jo noen
sånne små, det var vel ikke så mye
terror, det var mye bombetrusler og så videre
fra baskere som ville løserive seg, og det
var separatistbevegelsen i Spania.
Ja, men du har vært veldig sintet på
statsdannelsen i Spania.
Ja, det har jeg ikke da, vil ikke
ha den.
Du snakker ikke ditt eget språk, og det
er ikke slekt med noe som helst annet,
så det er jo en sånn særhet som
er ganske spesiell, fordi det liksom ikke er
beslektet med noen andre språk, hvis jeg forstår
verden rett.
Jeg skal ikke si noe, jeg har aldri
snakket med en basker som snakker baskersk, men
jeg har vært i Spania, og det området
der du begynte å kjøre litt sånn rundt
ordentlig opp i Ingemannsland, der skal du være
litt forsiktig, for det er ordentlig baskerland, der
må du være litt idmyk.
En mindre alvorlig, men reell parallell, i våre
samfunn i dag, så har jo en del
sånne kvinnebevegelser satt seg opp til å at
de ønsker sånn egne kollektivtransportalternativ for bare kvinner,
for eksempel, for at de skal kunne føle
seg trygge og ikke bli antastet på T
-banen og sånne ting.
Så du kunne for eksempel tenke deg at
det var en egen vogn som bare kvinner
hadde all gang til, eller et eget treningssenter,
eller egne seksjoner på treningssenteret for bare kvinner,
så de kan fly rundt i tightsene sine
uten å bli beglodd.
Du vet at det neste nå, det er
egne garderober.
Ja, og det ville vært helt sprøtt.
Ja.
Det ville vært helt sprøtt.
Det har jo vært oppe til diskusjon, for
å si det.
Nei, det er bare gærningen som mener at
det skal kjønnstilling av garderober.
Og så er det jo paralleller til, jeg
har jo kjørt rundt i Amers land i
USA, og de har jo sitt eget parallellsamfunn
med sitt eget parallell språk og sin egen
parallell kultur og sin egen parallelle teknologisk utvikling.
Og de kjører egentlig veldig lite ut av
seg utomfor alle andre, så de oppfører seg
greit, de.
Ja, jeg har inntrykk av at alle som
snakker om Amers er helt fornøyd, gjør ingenting
galt, plager ingen.
De holder på med sitt.
Og så har du disse ultraortodokse jødene i
New York, som sikkert folk som har vært
der har møtt på innimellom, med disse skruesveisene
og høye luer og mye greier.
Og så er spørsmålet, skal sånne ting være
greit?
Jeg tenker jo jevnt over at det er
opp til hver enkelt å associere seg med
de han, man, hun vil.
Og egentlig, ja, la folk legge grunnlaget for
det livet og denne fremtiden de selv vil
bygge.
Og til tross for at det er visse
elementer i Orianiens charter her, som nok treffer
litt skjevt og kiler litt i feil nerve,
så mener jeg det må være helt åpenbart
at de må ha lov til å gjøre
den typen ting.
Så kan man kritisere de og si at
altså, det er skille mellom just og moral.
Du kan ha rett til å gjøre noe,
og så er det også fullt mulig å
kritisere det på moralsk grunnlag.
Ja, men jeg er også litt usikker på
om...
Men uansett hvor mye du kritiserer, så er
det ikke rett til å nekte de å
gjøre det heller.
Nei, så det er den ene siden av
det.
Den andre er at nå har det jo
gått en diskusjon om det er et sånn
påbyrende folkemål det er å ta i, men
at det er en del press på hvite
i Sør-Afrika da, fordi at blant annet
et av de største partiene i Sør-Afrika
holder sånne folkemøter hvor de rett og slett
truer med å drepe hvite, ikke sant?
Fordi de er hvite.
Og det er jo basert på en sånn
de har utbyttet oss i 300 år, nå
er bordet snudd, nå skal vi ta dem.
Og så er jo det en sånn etnonasjonalistisk
populist bevegelse.
Og så kan du jo argumentere for at
et sånt tiltak som Orania er et svar
på det at du vet hva, da lager
vi vårt eget samfunn.
Ha det.
Det er jo altså, det er bare en
rasjonell handling når man ser deg i det
speilet.
Da er spørsmålet har man lov til å
diskriminere på privat grunn?
I lovverket så er det jo slik at
hvis du driver i en butikk eller et
eller annet så har du ikke lov til
å diskriminere, systematisk.
I hvert fall ikke i Norge.
Nei, eller i USA.
Generelt ikke i Vesten.
Så får du ikke lov til det.
Men hvis du eier en stue så kan
du diskriminere på akkurat hvilket grunnlag du vil.
Du kan si at jeg liker ikke folk
med blå øyne eller folk med mørk hudfarge
eller lyse hudfarge, eller skjeve øyne, eller skostørrelse
44.
Da skal jeg si at du er ute
stengt fra min stue.
Vet ikke om det er så rasjonelt å
gjøre det, men man kan gjøre det.
Og jeg må jo si at jeg ser
på den orania greia som en forlengelse av
det siste.
På samme måte som jeg ikke kunne forbytte
kvinner å lage sitt eget parallell samfunn, eller
menn, eller folk fra Gubranstad.
Nei, det er ikke Gubranstad, det er eget
parallell samfunn.
De snakker jo så rart.
De har sitt eget språk og allting.
Han er reprimi.
Han får bare ha sitt eget samfunn, altså.
Vi får se.
Men jeg tror kanskje at Dagsnyttatten hadde kommet
til en annen konklusjon enn oss i denne
saken.
Jeg tror kanskje det.
Men da har vi jo vært inne på
dette med sånn kulturell essensialisme, med sånn ideen
om at vi dropper individet til fordel for
sånne kollektive vurderinger, og så kommer man da
til Hollywood.
Hollywood er vel vil jeg si de som
er aller aller aller best på akkurat det.
Og nå har Disney da funnet ut at
de skal lage en film som heter Moana.
Ja, og det er vel en eller annen
sånn gammel Disney-aventyr som skal filmatiseres, så
dette er jo en gammel historie.
Ja, så det er vel polynesisk, nærmere sånn
stillehavs opphav.
Så har jo Disney tenkt at de hadde
sittet på det tørre, fordi de kastet en
dame som het Catherine Lagaia, som var polynesiske
opphav.
Det skulle jo være...
Så da er det ikke noe, ikke sant?
Det var jo noen sånne snøhvit og de
syv dvergene, og så hadde de sånne CGI
-dverger i stedet for ordentlige dverger, og da
ble alle dvergene sure for at dette var
jo en jobbmulighet for dem, men nei da,
det skulle ikke fått de engang.
Men jeg tror ikke, hvis du er Disney,
så om du hamrer eller hamres, så skal
det hamres.
For fansen er nemlig sintet på at hun,
Catherine, hun har forlyst hår og forlyst hud
sammenlignet med tegnefilmen.
Så hun, selv om hun er polynesisk, så
er hun da en sånn whitewashing.
Og da er alt rasistisk, viser det seg.
Og det er jo helt fantastisk, fordi det
er liksom, folk er så jerndøe at de
har et sånt kart over verden.
Så svarte skal være ordentlig svarte, og hvite
skal være ordentlig hvite, og hvis du har
noen sånne form for mellomting, så passer du
ikke med kartet, og da er det virkeligheten
som må vike.
Nå er jeg veldig spent på hvor mange
kvalifiserte skuespillere med rett tone, fargetone i huden,
fantes det faktisk å velge mellom her, fra
Polynesia.
Nei, det kan du si.
Jeg ser jo formatet, det begynner å bli
vanskelig å finne både flink skuespiller, og med
rett bakgrunn, og med rett hudfarge, og med
riktig hår, og med, altså dette begynner å
bli komplisert.
Blir komplisert, ja.
Jeg er ikke sikker på det.
Og det blir komplisert, fordi man da er
inne på disse, den der gruppe, kollektiv, du
lager kartet ut fra en eller annen idé
om hvordan verden skal være, i stedet for
hvordan verden er.
Men er dette en respons på, for Disney
fikk jo backlash, de lagde en eller annen
tegnefilm hvor det var en eller annen havfrue
eller noe sånt, som hadde feil hudfarge som
havfrue, fordi det stemte jo ikke med den
gamle tegneserien, ikke sant?
Og så ble det jo det, altså da
ble det eleven, fordi de sa at, ja,
men dette her er jo – Ja, for
det hadde fått svart havfrue eller noe sånt?
– Ja, noe sånt, ja.
– Jeg mistenker at det ikke er den
samme gruppa som jamrer.
– Nei, altså det er jo ikke det,
men jeg bare lurer på om det er
dette responsen, er dette motsvaret neste gang?
– Ja, fordi det var vel også på
et eller annet tidspunkt så var det snakk
om at det var en svart skuespiller som
kunne bli James Bond.
Og det var også sånn, nei, herregud, det
går ikke an.
Men det var en annen side av kulturen,
da.
– Eneste problemet med James Bond, og det
er når de faktisk gjorde, altså sluttet å
kalle det James Bond, og det ble en
kvinne til å spille den agenten.
Den filmen er det ingen som husker å
navne på en gang.
Der snakker vi flopp.
– Jeg visste ikke at det hadde skjedd
noe.
– Nei, det er det topp.
Ja, ja.
Hvis man er sint på sånn, så kan
man jo bare ta seg en jødekake og
så føler man seg bedre.
Det vil si, det kunne du inntil for
litt siden.
Fordi bakehuset, som er Norges gruppens Hof-leverandør
av bakervarer, endrer da navnet til smørbrødkjeks på
dette bakverket.
Jeg visste ikke at det fantes noe som
het jødekaker, ja.
– Jo, det har jeg sett i mange
ganger, i butikker og det som var.
– Ja.
– Og ingen bare sa noe om det,
ikke jødene heller.
– Nei, jeg har brydd meg så litt
at jeg aldri har sett det, faktisk.
– Men smørbrødkjeks, ja, vel.
Jeg har, jeg må helt oppriktig si at
begrunnelsen til Norges gruppen her, de mener navnet
er bedre beskrivende, og vil unngå at folk
ikke vet hva det er.
De hevder også at navnet var smørbrødkjeks andre
steder i land.
Og det må jeg jo si at for
meg som ikke vet hva det er, så
har jeg mer idé om hva det er
når det står smørbrødkjeks.
– Tror du at jødekaker ser ut som
smørbrød, som er laget av kjeks?
– Nei, men jeg går jo også ut
fra at de ikke består av jøder.
– Nei, de består ikke av jøder, men
kan det være at oppskriften kommer fra jøder?
– Det er nærliggende å anta, men man
må jo da ha en sånn kulturell bakgrunn
og referanser og vite det, da, for at
altså, en fyrstekake, hvis du ikke har spist
det før og aldri har hørt om det
før, så vet du jo ingen måter å
vite hva det er.
– Men du tror jo ikke at det
er opppakket fyrster?
– Nei, altså, hvem vet, liksom?
Men det kan jo hende at det kunne
hett noe sånt som mandelfyllkake, eller et eller
annet sånt.
Jeg vet ikke.
Men, de sier jødekakene.
Det er da et Tomstad bakeri i Syrdal,
som har rettet seg opp i ryggen og
beholdt originale navnene.
De syns rett og slett at navnene er
fullt av kulturarv, og at det er litt
trist at man bytter navnet på det.
– Dette er jo bare en sånn, i
den lange rekken av ting som skulle, plutselig
skulle bytte navn, altså Black Boy var jo
krydder.
Det har jo byttet navnet, for det kunne
jo ikke hette Black Boy.
– Nei.
– Du kan ikke anerkjenne at Svarta har
hatt noe med krydder å gjøre.
Det er jo, krydder er jo tross alt
en hvit kulturarv, så det kan ikke hette
Black Boy.
– Neida.
Fatteren var lærer på spesialskole, og ut på
bygda var det spesialskole for urokråker fra Oslo.
Da kom problemelevene ut på landet, og så
fikk internatskole med.
Og av og til skulle man gjøre ting
som skolekjøkken der, så fatteren tok med seg
sin favoritt oppskrift på negerboller, for å lage
det, for det var enkelt å lage og
alt det der.
Og så med årene så ble det plutselig
et problem.
– Ja, det skulle jeg jo tro på.
Ikke fordi at noen hakket på det, men
fordi at det kom den første svarte eleven
på denne skolen.
Så husker jeg at fatteren var hjemme og
måtte omdøpe dette til sjokoladeboller.
Det er jo greit nok det, men det
var jo poenget bare å ikke støte denne
ene svarte eleven.
– Altså, det er et spørsmål, det er
et litt valg.
Jeg velger å bli støttet av ting, eller
velger å bare sånn, oi, det var morsomt.
Man kan velge litt i andre enden også,
om man skal velge å bli fornærmet og
støttet, eller om man velger å bare, ok,
det er morsomt.
– Nei, og det er jo en sånn,
nå er jo bakehusets begrunnelse, er jo da
at det bare var lite beskrivene, det var
en bedre beskrivelse, kalte det for smørbrødkaker, eller
hva de kalte det.
Men det er jo nærlig noen mistenke at
de løper litt foran en frykt for å
bli kritisert for å være rasistiske.
– Jeg også tror jo det er det
som er greia.
Det er den der vi er redd for,
og så må vi finne på en begrunnelse,
samtidig sånn at vi ikke fornærmer noen på
andre siden som blir irritert over vår veikhet,
så vi må finne på en annen unnskyldning
i midten.
– Ja, og så er det jo litt
sånn, ikke sant, det er ikke noen indikasjon
på at noen har suttra over dette, så
er det mosaiske trosamfunn og sånne ting.
Det er bare samme for oss, liksom.
– Du trykker ikke på katter og sånt?
– Nei, og jeg må jo også si
at det er litt sånn, det handler om
noen form for kulturell selvsikkerhet også.
Jeg hadde liksom helt cigøynerkaker, og så var
jeg cigøyner, og så tenkte jeg, ja vel,
da får du bare det samme for meg,
liksom.
Men man kan jo argumentere for at det
også, altså, det er mange matretter som har
et eller annet med bestemor i seg.
Bestemors et eller annet.
Bestemorskake, eller bestemorsditt, eller bestemorsdatt.
Det vil jo være rart hvis bestemødre begynte
å hytte med neven og si at dette
finner vi oss ikke i.
Da tror jeg alle ville reagert og tenkt
at dette var veldig rart.
Og implikasjonen må jo være at alle er
glad i bestemødrene sine, og det er mer
en hedersbetegnelse enn det er noe annet.
Ja, og det er litt grann om det
nå er neger eller jøde, eller hva det
er for noe.
Nå har neger blitt brukt som sjelsord, og
jøde har blitt brukt som sjelsord.
Men det er spørsmålet om hvilket eierskap du
har til det som gruppe, da.
Jeg mistenker jo at jøder tenker at folk
får legge hva de vil i det, men
vi er jøder, og vi eier det.
Derfor klager vi ikke på at ting blir
kalt for jøde-ditt eller jøde-datt, mistenker
jeg.
Og jeg tror egentlig det er litt sunn.
Vet du hva?
La oss bare gjøre det.
Og så er det selvfølgelig et element at
i den grad det er noe jødisk kulturhistorie
i Norge, så ligger du i den type
ting.
At det er noe som heter jødekaker, eller
at det var et jødisk kvartal i en
by, eller at noe sånt, ikke sant?
Og det er litt, man er litt skuddredd.
Veldig.
Og bare å la sånne ting stå, og
så får vi putte det innholdet i det
som sømmer seg.
Og hvis det er innhold i det som
ikke sømmer seg, så la oss hele prøve
å legge riktig innhold i det.
Og da tenker jeg på det som mer
inkluderende enn at det er en form for
inkludering og ekskludere alle referanser til jødedom.
Veldig rart å høre.
Ja, det er noe rart med det.
Og jeg tror kanskje at det er noen
som ikke forstår hvorfor man ikke skal bruke
ordet neger lenger.
Fordi det blir brukt som selvstord og oppfattes
veldig klart som nedsettende.
Men jeg er ikke sikker på om dersom
man hadde tatt den turen ved vordene for
50 år siden eller 40 år siden og
sagt at jeg er neger og jeg er
stolt av det.
Jeg husker det var for 25-30 år
siden så gjorde Johan Golden en vits på
det.
Han er vel karibisk eller noe sånt.
Han gjorde en vits av å kalle seg
selv for neger.
Han var programmets neger.
Og det liksom hadde man fortsatt på det
sporet.
Det er faktisk kult å være neger.
Eller interessant, eller eksotisk eller noe sånt.
En annen form av identitet.
Ja, og en positiv identitet.
Og i stedet så skal man da flytte
seg til svart, og så var ikke det
heller greit.
Og så må det bli farget, og så
begynner det å bli en eufemisme.
Fordi det der meningsinneholdet følger jo bare det
nye begrepet du plukker for det.
Jeg fikk følelsen at det man egentlig har
prøvd å regulere, det er muligheten for å
omtale i det hele tatt ved å bare
forby alle ord som beskriver.
Så går man den vepa, så var det
kanskje legitimt en gang i tiden å si
at neger er kanskje ikke det penste ordet.
Men så fortsetter man den ballen og så
klarer man ikke å stoppe på tidsnok da.
Så da blir det at man konsolerer negerboller
og jødekaker, og jeg venter bare på at
bestemor kjøttkaker går ut på dato.
Ja, og hva var det med de der
joikakakene?
Det er jo virkelig eller noe sånt.
Og det er så illustrerende, fordi joikakaker var
liksom en av de staplene som vi hadde,
som var tydelig at samisk kultur eksisterer, finnes.
Du kan kjøpe det, du kan like det
eller ikke like det.
Og så skal det sies at kvaliteten på
joikakaker som måttet var fryktelig dårlig.
Jeg husker kanskje at det kan hende at
det er noen samer som sier at vi
lager bedre mat enn som så.
Jo, men husker du det var et eller
annet dataspill for noen år siden der det
var, man skulle liksom ha noen rollefigurer som
hadde ulike urinvånerantrekk og blant annet samer.
Så klarte en eller annen gjeng med samer
å bli fornærmet over dette.
For dette var for dårlig oppløsning, eller var
ukorrekt eller noe annet, var gærent med det
da.
Det var liksom ikke så pent som de
ville ha det.
Og så begynte de å offe og bære
seg over dette.
Og så ble det ikke noe samer i
dette spillet.
I stedet for bare å si at, kult
at vi er representert i dette spillet sammen
med alle de andre, ikke sant?
Kult at joikakaker finnes, for at det er
litt sånn samisk kultur som dyttes ned i
hele land og vi får en sånn liten
markør for at vi finnes.
Og det er en sånn der vi har
snakket om kobre-effekt før.
Den der når du gjør noe med gode
intensjoner, men du får akkurat motsatt effekt.
Det føles litt som dette er den her
oversensitiviteten er en sånn kobre-effekt på det
kulturelle området.
Fordi du er så oversensitiv og du er
så opptatt av å, sånn som hun var
i Moana skuespilleren, som er polinesisk men hun
hadde for rett hår til at hun var
troverdig polinesisk.
Så da klarer noen som ikke hører til
denne gruppen i det hele tatt å bli
fornærmet over at på vegne av denne gruppen
Det er det som jeg synes er så
typisk det er alltid noen som er fornærmet
på vegne av.
Det er veldig sjeldent du hører de er
fornærmet selv.
Og det blir jo den samme mistanken du
må rette mot bakerhuset til Norgesgruppen også.
At de er redde for at noen skal
bli fornærmet.
Så de har på en måte blitt forhåndsfornærmet
på vegne av noen som ikke har sagt
at de er fornærmet men så begynner man
plutselig å fjerne navn og slette ting fra
en eller annen reell historie.
Og så flyr man rundt med linjal og
skal måle og veie alt mulig for at
det skal være helt perfekt politisk korrekt i
stedet for bare å si at du vet
hva kanskje vi må prøve å flytte positive
konnotasjoner og positivt innhold inn i begrepet same
eller jøde eller neger eller ditt eller datt.
Så bygger vi et bedre samfunn av det.
Og så får du et uttrykk for det
særpreget som disse kulturene representerer ned i gata
et eller annet sted.
Sånn at du har et Chinese quarter i
alle mulige amerikanske byer.
Og et Korean quarter og et armensk kvartal
og hva det måtte være.
Og så er ikke det rasisme eller segregering
eller hva det er det jo.
Men det er en frivillig segregering og så
er det interessant å besøke det fordi det
er kulturell variasjon og litt annerledes og interessant.
Mens når disse PK-folkene får styre og
bedrifter løper foran livredde for at noen skal
komme med lineal og måle opp et eller
annet så får du rett og slett en
fattigere kultur.
Så da tror jeg faktisk at vi avslutter
med å applaudere tonstadbakkeri som ikke gir rett
til for sånn politisk korrekt tullball.
Kødder ikke med sånne bygdestrøk i indre deler
av Rogaland Ja, den er veldig lett da.
Ja, jeg vet da faen hvor jeg er.
Jeg har jo vært der.
Ikke sånn fra Stavanger.
You've been everywhere, man.
You've been everywhere.
Ha en fortsatt flitt dag.
Takk for i dag.
Takk for at du hører på Sidelinja podcast.
Vi vil gjerne noe bredere ut så hvis
du snakker om oss, deler oss eller anbefaler
oss i podcast-appen din så er det
høyt verdsatt.
Government is the problem.
Hvis du heller vil snakke med oss i
form av ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål
eller noe annet så finner du all kontaktinfo
på sidelinja.transistor.fm