Velkommen til Sidelinjen, podkasten for politisk hjemløse.
For folk som befolker handlingsrommet.
Rundt bor i dag en finansmann midt i
handlingsrommet, og meg selv Vegard Nuttes.
Særlig finanspolitikk er vel egentlig det som er
tema.
Fordi det såkalte finanspolitikk-utvalget, det har levert
seg en årlig uttalelse.
De pleier å være tidlig ute hvert år,
så ikke 2026-uttalelsen skal bli for gammel,
eller føles for gammel veldig fort.
Hva skal man si?
Det har litt et rart navn, dette utvalget.
Det formelle navnet er Rådgivende utvalg for finanspolitiske
analyser.
Til siden av det har man et utvalg
for analyser, men det er vel ikke det
som er meningen.
Meningen er at de skal lage analyser.
Rådet ledes av Ragnar Thorvik, som har ledet
det noen år, men kanskje var mest kjent
som leder i Skattekommisjonen.
En som avleverte sin rapport, som stort sett
er det politikere har puttet i skoffen.
Det er ikke noe moro å gjøre om
på ting som fungerer for politikerne.
Nei, nei, så stemmer jo det.
Og det til tross for at regjeringens større
forandret jo til og med det mandatet for
å si at de skulle fokusere på å
få inn mer penger i skatt.
Så de fortsatt ikke fornøyde.
Nei, man lurer jo av og til på
om disse utvalgene, som det jo er en
del av, om de ikke mer er legitimeringsmekanismer
for konklusjonene man allerede har nådd, enn de
er faktiske utredninger.
Jeg ser jo innimellom at man kommer frem
til ting som skaper konsensus og er fornuftige,
men i mange andre tilfeller så er konklusjonene
kjedelig forutsigbare.
Ja, det stemmer nok det.
Og jeg tror en av konklusjonene vi skal
komme til i dag er at dette er
nok en litt sånn housekeeping-type kommitté.
De skal bare passe på å holde politikeren
litt i ørene, så ikke ting sklir helt
ut.
Men altså, på mange vis, artig lesning vårets
rapport.
Det er veldig mange gjenkjennelige temaer her.
Det er sånne ting som, ja, hvordan det
sløses penger i aktiv næringspolitikk, og alle de
sære trekkene ved skattepolitikken, og hvordan du har
ulike mål med politikken, og hvordan du egentlig
ikke insentiverer folk til å jobbe, for eksempel,
ved at du skattelegger arbeid veldig hardt.
Så du skulle nesten tro at sidelinjen hadde
representasjon.
Nei.
Sidelinjen av utvalget, dette.
Men den gang er det.
Så jeg tror nok at det vi kan
konkludere med er vel mer det at en
del av de problemene som eksisterer i forhold
til det å utføre finanspolitikk i Norge, de
er egentlig godt kjente.
Det er bare veldig vanskelig for politikere å
gjøre noe med dem.
Leste du Ares innlegg i Nettavisen her forleden
dag om Nysnø?
Du, jeg skommet så vidt gjennom.
Det var bare litt velskrevet, for den satte
på plasting så tydelig og klart.
Men det går inn i dette med aktiv
næringspolitikk, altså Nysnø og Siri Kallvig.
Hun har jo sett seg lei på å
bli kritisert for å pisse bort skattepenger.
Så hun retter pekefingeren mot sløse populistene.
Det slår meg hver gang hvor utrolig det
er å bo i et land der de
som vil ha ansvarlige budsjetter og spare penger,
de er sløse populister.
De er populistene.
Mens Siri Kallvig bare heller ut offentlige penger
på tull og millionløn til seg selv.
Det er helt…
Du har pekefingeren, du.
Ja, verden står på huden dagen, altså.
Det er virkelig rart.
Men siden vi ender på det, de tingene
som jeg fikk med meg av Ares innlegg,
det går jo på det at det er
veldig store forvaltingskostnader til Nysnø.
De finner ikke investeringsalternativer, så de tar masse
penger for å putte de pengene de får
av politikeren inn i andre fond.
Og så er det jo litt sånn at
det ikke alltid er så lett å finne…
Det er jo derfor de ikke investerer pengene,
for det er ikke alltid så lett å
finne investeringsmuligheter som matcher alle disse kriteriene som
de skal ha.
Nei, og bra er det, for det de
får investert, taper de jo på.
Så de har begynt med masse penger, og
så har de en god del mindre penger.
Det var det jeg fikk med meg.
Sånn er det med den saken.
Så Are gikk jo inn for å legge
det hele butikken, og det kan vi vel
egentlig bare se oss igjen i?
Ja, det var jo et retorisk grep.
Eller retorisk grep, det er jo bare sant,
fordi det er et godt argument, men Siri
Kallvik hadde offa seg over at hun ble
enten hamret eller ble hamret, så skulle det
hamres da.
Fordi på den ene dagen så var hun
for konservativ, for forsiktig i investeringene, og på
den neste så hadde hun ikke tatt nok
risiko.
Og underforstått da.
Vært for forsiktig ved å putte penger i
banken, altså andre fond.
Men den neste dagen vært for aggressiv.
Men altså, som Are påpekker, du har ikke
vært for aggressiv, du bare taper penger.
Du kan ikke jobbe med dem.
Du kan snu på det og si, nei
nei nei, det er helt riktig kritikk begge
deler.
Fordi du har alt for mye penger å
forvalte som du ikke klarer å forvalte, og
i den grad du gjør noe med det,
så taper vi.
Og det er jo veldig dumt.
Men skal vi se, tilbake til finanspolitikkutvalget.
Jeg tror de har forsøkt å være litt
pedagogiske denne gangen, og ha et par generelle
poenger som de forsøker å oppdra politikerne med.
Og det ene er at de mener jo
at det er jo fint med sånn handlingsregel
for oljepengerbruk og sånne ting.
Det er en ordning som gjør at ikke
ting sklir helt ut.
Men de påpekker jo at politikerne er veldig
flinke til å finne penger som ikke har
vært brukt opp i tidligere år.
Og da skal de selvfølgelig bruke dem opp
med en gang.
Og dette, jeg vet ikke om du husker,
men det minner meg jo om, vi lo
jo litt av FRP's alternative statsbudgetter vi så
på det sist.
For der var de veldig flinke til å
finne sånne penger.
Ja, joksemonopolpenger.
Hent ut av folkeutrygget fond og selvfølgelig middelbart
bruke dem opp og si at dette er
oljepenger, dette er noe annet.
Som om ikke en krone er en kroner,
liksom.
Ja, og Ernas forhold til denne streken.
Denne streken, ja.
Går du under den, så er alt greit.
Sånn som de eksemplene som ble trukket fram
denne gangen, det er at det ble jo
en sånn ny helikopteravtale hvor staten sparte noen
penger.
Du husker kanskje dette med helikopterne, men det
ble jo konsulert, denne avtalen som jeg husker,
og da har ikke brukt så mye penger.
Hvilke helikoptre?
Forsvaret skulle jo kjøpe helikoptre.
Jeg tror storyen var den at det ble
så mye skreddersøm at alt liksom bare kokte
ut borti kål og så har man endt
med å si at det går ikke lenger.
Men de pengene er jo tilgjengelig umiddelbart.
Og en annen sak er det såkalt XFIN,
som er en sånn eksportfinansieringsordning, der hadde det
vært noen tapsavsettinger og så hadde det ikke
vært så store tap.
Og da har vi mer penger vi kan
bruke.
Nå kan vi lage fest.
Det er små ting for all del, men
poenget er allikevel ganske tydelig og det at
det er tenensen som politikere har til å
jukse med handlingsreglene, det er en uting.
Og særlig hvis du finner ut at det
ble ikke brukt noe penger i tidligere år,
og da kan vi bruke det på årets
budsjett.
Det er en sånn ting som ikke er
noe ok.
Er det ikke sånn at Torvik kommer inn
på noen alternativ handlingsregler?
For det hadde jo vært fint om det
begynte å komme i noen utvalg og sånn
at man begynte å skape det der momentumet
for å tenke litt annerledes rundt det.
For nå er det jo en ganske sprø
regel egentlig.
Ja, det stemmer det.
Jeg har en viss mistanke om at mandatet
for dette utvalget det er nok så spesifikt,
så det har ikke dukket opp denne gangen.
Nei.
Og det er jo klart, det er en
stor greie.
Vi kan jo gjenta for litt av hva
det handler om.
Vi prøver å si det at når fonden
har blitt for stort, kanskje du skal heller
relatere det til å sette en grense på
andel av bruten nasjonalprodukt fastlandsnarked, heller enn å
bare la pengenbruket vokse inn i himmelen.
Det er selvfølgelig en litt annen tenkemåte.
Det blir jo overføringer mellom generasjoner som dagens
ordning er bygget av den logikken at du
skal dele ut disse penger over ulike generasjoner
så alle får sin andel og sånn.
Men det er jo ikke gitt at det
er den eneste fornuftige måten å tenke på
dette på.
Nei, og veldig konkret så er det den
som han kviksta gikk i bresjen for et
par år siden.
Ja, så er det.
Der man sier at det er drit i
å knytte pengebruken til oljefondets størrelse knyttet til
statens størrelse.
Si at vi har rett og slett ikke
lov til å la staten vokse raskere enn
økonomien.
Og hvis du gjør det så er det
ikke noen rom for å bruke mer penger.
Da må du enten sette ned skatten og
bruke mer oljepenger eller ta inn de skattene
du skal og ikke bruke oljepenger.
Det kan du velge.
Men poenget er ikke å bruke mer penger
enn dette på offentlig hånd.
Eller så kan du overlate hele budsjettet til
SV og der blir jo pengerne fullt bort.
Det blir jo billigere på lang sikt og
det blir ikke noen penger igjen.
Nei, det er sant det.
Men det listes opp helt konkrete ting og
det er litt påfallende for det er jo
gjenkjennelige temaer.
Strømstøtteordninger, det tror jeg jeg nevnte den før.
CO2 kompensasjon, absolutt.
Batterisatsing har jo kanskje nesten vært en favoritt
på sidelinje.
Hadde det bare vært en podcast som hadde
sagt dette hele tiden så hadde vi slippet
å ha sånn utfag.
Og så er det en ting som jeg
ikke tror vi har snakket om, men vi
trekker frem det at staten plager opp noen
milliarder for å subsidiere norske sjøfolk på skuter.
Men hvis det er sånn at de rederiene
ikke har betalingsvillighet, da betaler de en lønn
her.
Skal vi da skattebetalere betale det?
Det skal jeg jo innrømme at som barn
plukket jeg opp at det jeg skulle bli
da jeg var stor var skipsreder.
Implicitt så var det vel egentlig bare at
jeg skulle bli rik, tror jeg.
Ja, ja, ikke sant.
Skipsreder lød jo bra.
Skipsreder, ja, det var måten å bli rik
på.
Det var Reksteen og de forsuddene med milliardene.
Ja, det var nok noen Donald-greier, Onkel
Skrua, han har vært skipsreder i et eller
annet.
Men inntrykket mitt som barn, og det er
jo ikke noen år siden, men det er
ikke så mange år siden, var at det
var en del penger i den bransjen.
Det er jo helt utrolig at vi har
lagt oss til et sånt subsidiet konglomerat rundt
det.
Det er veldig rart, liksom.
Du kan alltid forstå det med bønner hvis
du liksom har bestemt deg for noe sånt
der nasjonal råderett og selvforsyning og greier og
det ikke lønner seg overhovedet, liksom.
Så, ja, ok, da må vi betale for
det, da.
Men du vet, jeg mister ikke også at
hvis jeg skal forestille meg hvilke motargumenter som
trekkes opp av hatten i våre dager, så
er det jo sikkert beredskap for det er
klart at vi må ha norske sjøfolk og
ikke russere på skutene, for det er jo
beredskapshensyn.
Det er litt på samme måte som at
man må ha teaterforestillinger i hele landet for
å ha beredskapshensyn.
Og noen i Afrika.
Ja, noen i Afrika, snakker vi om det.
Og man må liksom ha spente folkninger og
liksom holde liv i sånne små grendeskoler og
beredskapshensyn, ikke sant?
Sånn at, ja, man har alltid en grunn
hvis man skal ha et sted, så suger
jeg det inn i sannskassen.
Men det er jo artig at du tar
at det er det.
Og der er vi tilbake til det som
ble nevnt i innledningen her, og det er
handlingsrommet.
For nok en gang så forsøker dette utvalget
å være litt pedagogiske og prøve å si
til politikerne at det er ikke sikkert at
hvis du vil prøve å oppnå at det
å bruke mer rål i penger er løsningen,
kan hende at løsningen er å omprioritere.
Ja, slutt å gjøre dommeting.
Hellere luding.
Hva med å prøve det?
Hva kan du si til dette?
Dette er å pisse i motvind.
Denne typen radikal tenkning.
Vi får vel bare si at den typen
radikal tenkning vi får håpe at det blir
modern.
Uansvarlig.
Det er som en ferdig grei.
Populisme.
Sløse populisme.
Rett og slett, eller?
Men i hvert fall et par 40 milliarder
i år, jeg tror jeg ikke klarer disse
karene å komme opp med det de syns
er tøysete pengebruk.
Ja, slutt å fylle lomboka til Siri Kallvig
med skattepenger.
Ja, men så kan du også, ikke bare,
hva skal vi si, du kan jo også
selge ut på noe som også har vært
populært her på bodden, og det er nasjonaltransportplan,
eller rett og slett samferdselsinvesteringer.
Å, den får litt grann hjuling.
Skal vi også bli lønnsomme nå?
Ja, det var det da.
Det var det da.
Nei, for å være helt ærlig, Thorvik, han
er faktisk ikke så ambisiøs.
Han forefører å ta den konklusjonen med en
gang.
Han sier at hvis vi bare gjør litt
mindre av de dumme tingene, så har vi
mer penger å bruke til fornuftige ting.
Det er jo litt av et land, altså.
Jeg vet dette er kontroversielt, men skal vi
gjøre litt mindre av de dumme og litt
mer av de fornuftige tingene?
Så rynker vi på nesene.
Ja, det er jo litt artig.
Han mottar jo rapporten han igjen, Stoltenberg, og
alle er som umiddelbart klare på at en
del av de tingene her skal vi ikke
gjøre.
Stoltenberg er i hvert fall der at han
kan si sånne ting med litt glimt i
øyet.
Han sier, jeg vet jo at vi ikke
kommer til å gjøre disse tingene, så tusen
takk skal du ha.
For da skjedde noe i Norge, er historien
her.
Her viser en liten graf som viser hvor
stor andel av bruttenasjonalproduktet som går til samferdsskiltsprosjekter,
vei og bane og skippstunneler og alle sånne
ting.
Så viser det seg fra 2005, da man
begynte å få litt dårlige inntekter, så skjøt
det der i været.
Det kan jo være noen fysiske grunner til,
altså mye berg og folk bor langt fra
hverandre og plutselig satt noen rå og sånn.
Kanskje det er noe med det vi gjør.
Men det som er, det er jo noen
som faktisk sitter og planlegger disse veiene og
jernbanene og skippstunnelene.
Det skulle man ikke tro når du ser
hva de kommer opp med, denne skippstunnellgreiene, er
jo helt vanvittig.
Ja, visst er det.
Jeg tror på en måte det blir symbolet
på en æra.
Jeg tror faktisk at dette har noen som
skjønte at et sted går gjennom den grensen
og skippstunnelen var akkurat over den grensen.
Det der kan man ikke se igjen.
Men det er jo på samme vis, eller
samme tid, bittelitt forutsigbart, fordi et av premissene
for handlingsregelen som jo ikke nødvendigvis etterleves i
så stor grad lenger, og money is fungible,
men det var jo at merforbruket som fulgte
av oljepenge-ingangen skulle kanaliseres dels til skatteletter,
altså dels til folk, og dels til verdiskapende,
altså infrastrukturprosjekter.
Det kan jo virke som man, i hvert
fall i en fase, har tenkt at ja,
men da pisser vi på penger på ulønnsomme.
Ja, for det er klart, og her er
det nok et spørsmål om hvordan politikken er
skrudd sammen.
Stortinget har jo sånne fylkesbenker, og det er
klart det er en konkurranse om å få
offentlige bevikninger til sitt distrikt.
Og da er det jo lett å si
ja til sånne rare prosjekter.
Vi har jo nevnt skippstunnelen.
Nord-Norgebanen har man jo faktisk ikke klart
å si nei til, for det blir selv
om.
Det er som med EU, det er en
livslang jobb å si nei til det.
Det er fordi det står noen der med
ja-knappene sine.
Men også sånn, men så er det noe,
en ting som er sprøtt, og det har
vi snakket om tidligere, at nasjonaltransportplanen gjøres opp
med negativ samfunns- og økonomisk nytte.
Altså med andre ord, infrastrukturprosjekter i Norge er
ulønnsomme, altså de ødelegger verdier.
For det er jo noen som faktisk betaler
for det.
Og det er faktisk sånn at 80%
av de prosjektene som omtales i planen, de
er ulønnsomme.
Og så har det vært sånn at i
gamle dager, da man brukte litt mindre penger
på disse tingene, da gikk det nogelundig balanse.
Altså det var sånn, det var sånn, ja,
lønnsomt eller ikke, da var det sånn 50
-50.
Og da kan du jo tenke deg at
det balanserte litt igjen de her særinteressene av
folk som ville ha prosjektene til seg, og
i det hele tatt.
Men det som har skjedd da, etterhvert som
pengebruken har økt, det er jo det at
lønnsomheten har falt ganske mye, så vi nærmer
oss liksom sånn 40% tap i snitt.
Og det er bare på planleggingsstadiet.
Og det er klart at dette her er
jo opp i dagen, og det er jo
ikke noen hemmeligheter engang, det er jo ikke
noe sånn at man avslør en stor skandal,
for alle i anførselssystemet vet jo dette.
De vet at politikerne sløser bort pengene våre.
Og ja, så Thorvikken han er da ute
og sier kanskje hvis vi gjør bare litt
mindre dumme ting, så kan vi gjøre noen
lure ting.
Og ja ja, ikke noe å si på
det i og for seg.
Nei, altså smart politikk forenter seg jo ganske
mye.
Men det er klart, det er jo dessverre
slik at effekten er litt mer langsiktig enn
valgsyklusene.
Så du ser liksom ikke fordelen av det
før det har gått litt tid.
Og det er jo det man er litt
stolt av i Norge, det er som er
denne handlingsreglene og oljefondene, at man liksom har
gjort det på den måten, i stedet for
bare å pisse det bort med en gang.
Og det tror jeg jo alle andre kjenner,
at sånn langsiktig så er det jo en
guds lykke at man gjorde det på den
måten, og ikke sånn rett i nederlandsk syke.
Men så er det en sånn andre ordenseffekt
av det, som er at du får den
norske syken som er «Oi faen, vi har
kjempe stort oljefond, skal vi slås bort det
?» Og det er jo trist.
Ja, altså den syken syns jeg du ser
best i SV-forslagene, som at du skal
lage en sånn miljøfond og sosiale fond av
dem og sånn.
Og vi har noen argumentasjon på at du
egentlig ikke trenger de pengene i fremtiden, ja.
Det er veldig sprøtt, for SV pleier jo
ikke å bruke penger på budsjettene, men når
de da sier at penger er noe man
ikke trenger, så er det noe inkonsistent her
og sånn.
Er det noen som påpeker at SV nærmer
seg å spærre grensen nå?
Det hadde vært en fryd vel?
Ja, det får de si.
Da skulle det bare blitt kvitt de folka
der.
Ja, ja, ja.
Da skulle det jo blitt øl tilbake på
siden dine, tror jeg.
Ja, vi har jo øl.
Vi har vel det.
Og jeg sier ikke det, takk.
Det var nostalgiske greier, var det ikke det?
Brå pause.
Ja, der kom en.
Nå vet du.
Skål, Vegard.
Skål.
Ja, og så er det skattesystemet, og det
himler mye om skattesystemet.
Selvfølgelig er det ikke sånn, for når man
er i et land som Norge som har
et veldig høyt skattetrykk, så blir det jo
litt så aldri, så jeg tror vi må
bare trekke ut et par ting, av ting
som omtales her.
Og det ene er, et fenomen er jo
at du får ulike typer uthulinger i skattesystemet,
som igjen er sånn typisk særinteresse, eller begrunnet,
eller noe som er drevet av de ulike
målene man har i politikken, som av og
til gnisser litt mot hverandre.
Målene i og for seg kan jo være
greie nok.
Jeg har nesten lyst til å begynne i
den enden hvor, du sa jo det at,
til å begynne med, så var det noe
av poenget med oljefonden, at man skulle ha,
at man kunne gi litt skatter etter.
Så litt penger skulle brukes til ting som
var, jeg ga vekst, og så, ja typisk
infrastruktur, men da forteste vi sikkert sånn tullet
det, og så gikk det sløsende infrastruktur.
Men, så gir det utvalg her, at de
siste årene så har 1 tredjedel av økt
oljepengebruk, det blir jo bare litt komplisert, men
1 tredjedel økt oljepengebruk, har gått til skatterettelser,
men halvparten av det har gått til å
kutte momsen på elbiler.
Og det er jo en sånn, det er
en sånn litt sånn vriende, for å si
det sånn skatterettet, så fungerer det jo ikke
sånn kjempebra.
Av ulike grunner, for det første, så gir
du da skatterettet til folk, som faktisk kan
kjøpe seg en ny bil.
Ikke sant?
Og for det andre, så blir det en
sånn implicit, og så, dette blir sånn Jens
Stoltenberg argument da, riktig nok, med at det
er en skattesubsidiering.
Men du får jo litt sånn, litt flere
biler som kjører på veien, og som er
litt tunge, og som krever jo nettopp de
infrastrukturinvesteringene, som man da kanskje ellers ikke ville
hatt.
Så det er liksom, så spørsmålet er jo
på en måte, det er mange spørsmål.
Kanskje det viktigste spørsmålet er, hvilken type skatterettet
hadde vært den viktigste å få?
Ja, og hvis man tror at svaret på
det er å gi skatterettet på en ny
bil, i denne velferdsstaten av, for og med,
middelklassen, så er man jo mer oppsatt til
å vinne valg, enn å gjøre økonomisk fornuftige
ting da.
Det er sånn man må forstå hva målet
er.
Ja, og så må jeg jo si at
hvis jeg tok for meg partiboka i Arbeiderpartiet,
og skulle forsvare, la oss si, uvettig pengebruk
da, så ville jeg jo påpekke noe sånn
som at, ja men du, Arne, når vi
bruker så mye penger som vi gjør, hvis
vi ikke hadde brukt oljepenger, så måtte vi
jo skattelagt deg mer.
Så dermed så er du en implicit skatteletter
i oljepengebruken i seg selv, vet du.
Fordi at uten den, så hadde jo du
hatt 70% skatte.
Ja, det er sant.
Men tenk på det.
Politikerne i Norge, de har lagt seg på
et sånt utgiftsnivå, som hadde du vært i
et annet land, så hadde du kanskje hatt
70% skatt, for å finansiere den typen
pengebruk.
Ja, jeg vil si da hadde du ikke
hatt de samme politikerne, for da hadde denne
middelklassen fått nok.
Ja, ikke sant.
Men det er jo en annen stor utgiftspost,
som dette utvalget peker på.
Det er sykelønnsordninger.
Ja, det er sant.
Der synes jeg de har et veldig fint
narrativ.
Det er nok litt forsiktig, men det de
sier er jo at, som har vært omtalt
i perspektivmeldingen, som vi har gitt en del
oppmerksomhet her på podden, og der påpekkes det
jo det at det vil være et betydelig
behov for arbeidskraft i Norge i fremtiden.
Det har jo å gjøre med at folk
blir eldre, så det blir etterspørsel etter helse
- og omslagstjenester, og de er jo arbeidsintensive.
Og dermed så er det en fin ting
om folk deltar i arbeidsmarkedet.
Ja, her skal jeg jo innrømme at fremtidsoptimisten
i meg kommer ut, og kanskje sånn tech
-bro-greia, men jeg ser jo for meg
at omsorgsroboter blir en bra ting.
Det høres kanskje litt kaldt ut, men Gud
hjelpe så uverdig det er av og til,
når du liksom blir gammel og grå, og
ikke kan gå på dorsel og sånt, og
ha andre mennesker til å være inne i
det veldig private der.
Ja.
Hvis du begynte å få til noe robotisering
som kunne ordne det, så tror jeg faktisk
du øker kvaliteten på tilværelsen for den som
kan tenke at ok, det er bare en
robot, så her kan vi…
Ja, og det er klart at hvis vi
abstraherer tilbake til sånn finanspolitikk, så har jo
ofte fra en del, hva skal vi kalle
det, UIO-type økonomer, vært å hevde at
det er veldig vanskelig å få til produktivitetsgevinster
i helsesektoren.
Og hvis det er sånn at du ikke
har, altså hvis du har produktivitetsvekst i industrien,
men ikke i helsesektoren, så vil det være
sånn at lønninger følger hverandre, sånn at det
blir veldig dyrt å skape helsetjenester.
Men jeg tror jo faktisk at du har
helt rett her, Vegard, at det er et
betydelig potensial for å effektivisere helsesektoren.
Og dermed så er ikke disse problemene som
folk som skur inn i fremtiden ser for
seg, de er nok ikke av den dimensjonen
da, som kanskje en del ser for seg.
Nei, og man kan jo håpe at det
også skjer en del utvikling på medisinfronten, altså
enten det er nye farmaceutiske legemidler, eller det
er teknikker, eller oppdagelser om kreft, eller hva
det er for noe, som kan bidra til
å forhåpentligvis øke livskvaliteten, gjøre livene lengre og
øke livskvaliteten mens de varer.
Men tilbake til selve det finanspolitiske ved det.
Her er jo faktisk utvalget ganske eksplisitt på
en måte som vi har nødt til å
applaudere.
De sier at hvis du har fått å
jobbe med, da får du jo skattelegget jobb
og arbeid mindre.
Det virker jo som et ganske opplagt…
– Vi bidrar med applaus herfra, vi.
– Ja, ikke sant?
Det er så opplagt at man føler seg
litt dum når man sier at ja, det
var fint tenkt.
– Vi må ta de smulene vi får.
– Ja, sånn var det.
Og så snakker de litt om sykelønna, de
gjør det.
Og det gjør de veldig forsiktig.
De sier at ja, det kan hende at
det må være et visst incitament for å
jobbe.
Det har blitt flert å si i hevde
nå, har jeg lagt merke til, at man
må gi et større ansvar til arbeidsgiver.
Så vidt jeg har skjønt, så er det
sånn at etter dag 16 så er det
staten som betaler sykelønnen.
Og da har ikke arbeidsgiver egentlig noen økonomisk
incitament til å prøve å ordne opp.
Og det kan jo gå å tønne, selv
om jeg har litt mer tro på de
karenseordningene for min del.
– Ja, her har vi flere som rekker
opp hånda på det.
Men det er klart du har gitt den
staten vi har og de reglene vi har,
så har du tross alt en ganske sterk
insentivordning etter 16 eller etter arbeidsgiverperioden også.
Bare fordi risikoen og kostnaden ved å ha
folk om seg ansatt er ganske betydelig.
For eksempel at hvis du har en meningsfull
jobb, så må du sannsynligvis erstatte seg av
en vikar i denne perioden du er borte.
Og de har du ikke lov til å
ha så lenge, for akkurat når du er
vikariat så har du litt større rom.
Men det er opplæringskostnader og det er det
ene og det andre, og du har ikke
lov til å kvitte deg med den som
ikke er der.
Og det er jo en viss absurditet i,
altså jeg ville jo tenkt, hadde vi sittet
i dette utvalget, så hadde vi vel også
pekt på en oppmykning av reglene i arbeidslivet.
Altså for eksempel det at, vet du hva,
det må være lov å sparke folk opp,
bare fordi at de ikke fungerer.
Ja, absolutt.
Og igjen litt på under overskriften at utvalget
legger til grunn litt sånn forsiktig tankegjeng, så
sier de at det er ikke egentlig bra
for folk, altså hvis du går lenger på
sykemelding, så havner du ofte på å få
noen sånn arbeidsavklaringspenger, og da har du gått
det en stund, så blir du gjerne ufødertrygget,
og det er ikke sikkert at det egentlig
er så bra for deg, kanskje litt sånn
sånn, hvis noen hadde skremt deg tilbake på
jobb til å begynne med, så er det
i hvert fall en gruppe av folk som
hadde hatt bedre av det.
Og det er jo verdt å peke på
det.
Ikke sant, alle helseundersøkelser sier at vi har
en av de friskeste befolkningene i verden.
Alle sykefraværsundersøkelser sier at vi har den sykeste
befolkningen i verden.
Og vi har ganske mange genetiske likheter med
svenskene, som har halvparten av vårt sykefravær.
Og det er jo et sånt, det er
et problem som står og glaner deg i
ansiktet, og som du må være sosialdemokrat for
ikke å se.
Men det tror jeg nok vi så veldig
tydelig da denne rapporten ble overlevert, for det
var et av eksemplene som Jens Stoltenberg, takk
for hjelmen, sa at Arbeiderpartiet kommer aldri til
å gå inn for noen svekkelse av sykelovsavdelingen.
Det er jo fint at man kan velge
mellom Arbeiderpartiet og Høyre, for Høyre kommer heller
aldri til å gjøre det.
Det har de helt rett i.
Og det er jo helt absurd, ikke sant?
Du har et politisk liv i Norge som
er så enige at det er pinlig.
Det er bare Venstre som kanskje har noe
mikroskopisk, en liten osteflak.
Inmellom, i et øyeblikk, og så trekker de
seg på det.
Men det er jo noe penger som svinger
rundt her.
Budsjettet i 2025 la opp til 71,3
milliarder i sykepenger.
Da er det jo ganske mange tusenlapper per
innbygger, og enda flere per arbeidende innbygger.
Så det er ikke tullepenger, liksom.
Og hvis halvparten av det er bare mer
fravær i sammenligning med Sverige, så er det
jo veldig rart at man er så skeptisk
til å prøve en karensdag.
Og veldig mange av disse karensforslagene handler jo
om å bare legge en pitteliten smerte helt
i begynnelsen.
Ikke redusere langsiktig, ikke la det gå ut
over kronisk syke eller noe som helst, men
bare putte 80 prosent til den første dag.
Jeg vitser med at man kunne innføre et
karenskvarter av avasjonen mot å tape penger.
Det er så betydelig hos mange.
Det tror jeg du er helt rett i.
Jeg tror psykologien er sånn at folk responderer
på ganske små insentiver som en bittelite tape,
så går de på jobben ennå.
Hadde du lagt inn som en sånn for
hver sykedag, så hadde du redusert årslån av
dem med 32 øre for resten av livet.
Da hadde folk passet seg.
Men skattesystemet?
Vi kan faktisk bare gjenta det poenget.
Utvalget er faktisk helt tydelig på at skal
du ha mer jobbing, så må du skattelegge
jobbingen lavere.
Det er litt alternativt å innføre en IA
-utvalg.
Det er ikke sant.
Vi har en interessant graf i rapporten som
sammenligner yrkesdeltagelsen i ulike alderskohorter i Norge og
en del sammenligner landene Sverige, Schweiz, Danmark og
Finland.
Det som er tydelig er at fra folk
som er 45-50, så detter nok yrkesdeltagelsen
mer i Norge enn den gjør i andre
land.
Det er jo ikke så veldig kjernelig det.
Det er den problemstingen som vi snakker om.
Det har jeg faktisk ikke sett statistikk på.
Men man kjenner jo fra en del andre
land at du har sånn absolutt lave pensjonsalder.
Ja, vet du hva?
Ja, men det jeg tenkte ikke å nevne,
for det var mer enn en anekdote.
Men i Norge så har vi veldig mye
høyere andel av folk i siden av 60
-årene som arbeider.
Og det er selvfølgelig fordi at pensjonsalderen i
andre land er lavere.
Jeg har merket at Torviken nevnte forresten at
han trodde det var pensjonsreformen som hadde skapt
denne effekten, men det tror jeg bare er
tull.
Ja, men den pensjonsreformen er jo i hvert
fall la oss si fra et litt absurd
utgangspunkt er det en forbedring.
Jeg var inne og sjekket her om dagen,
og det er liksom nå for meg da
som er det magiske året er det 1963
eller noe sånt.
At du liksom kommer, er helt over på
nyordning, eller er det 65?
Jeg tror det er folk som er født
i 1963 som er det første kull som
er helt på nyordning.
Ja, stemmer.
Født mellom 1954 og 1963 så har du
en overgangsgreie, og fra årskull 1963 så er
du på nyordning.
Bare var inne og sjekket min egen greie
her om dagen, altså bare sånn pensjonsopptjening og
sånn kalkulator for å se hva du ender
opp med, og nå er jo insentivmodellen ganske
ren da.
Står du lenger i jobb så går pensjonen
opp.
Livslang, pensjonen går opp.
Så er det vel fortsatt regnestykke at du
har tatt ut så tidlig du kan, og
så får du hele P3 i banken.
Ja, stemmer.
Altså det er noen avveininger i det regnestykket,
men man kan godt gjerne argumentere for det,
å ta ut pensjonen så tidlig du kan.
Ja, ikke sant.
Det har en sånn effekt nå er jo
disse pensjonskalkulatorene satt opp med at du kan
stå i jobb til du er 75.
Så det er jo litt andre forventninger enn
hadde jeg gjort det, så hadde jeg gått
opp i lønn.
I dagens lønn.
Til og med gått opp med 10 prosent
eller sånn.
Og til en sånn ja, på brutto litt
under halv lønn da, hvis du tar fra
første dag.
Og det er jo et regnestykke å forholde
seg til.
Og så er det spørsmålet om du tar
når du er 62 og sparer til du
er 67, så kan det hende at det
er bedre å ta ut tidlig, og heller
putte det i indexfond.
Eller hva som heller gjort.
Og her som på andre felthus er det
skatten som kan komme og køle til de
regnestykkene ditt da.
Ja.
Men la oss holde oss til skatt.
La oss ikke ta akkurat det, men vi
tar en litt sånn annen, eller vi tar
kapitalbedskattning.
Det er omtalt i og her synes jeg
kanskje at utvalget viser seg mer som sosialdemokrater.
Og det er, så vi kjenner jo til
det der at det er et litt annerledes
skattesystem i Norge på kapitalbedskattning sammenlignet med andre
sånne typiske sammenlignbare land.
For det første så har vi jo ikke
noen arveskatt.
Så populært kalt dødsskatten i gamle dager var
veldig upopulær.
Men så har vi da en direkte formøye
-skatt.
vi har jo vært inne på det tidligere
at det er jo problematisk når du skatter
ting som ikke har kontantstrøm, eller som har
usikker verdi.
Så det er en del som har sagt,
eller som hva skal vi si, i den
politiske debatten i Norge så er det jo
en del som vil ha ned eller bort
formøye-skatten og så er ikke den dødsskatten
så populær heller, så den kommer ikke.
Og så er det et eller annet med
nordmenn og boliger.
Så eiendomsskatt det er man også, det er
litt så pisse det er.
I Norge så tror vi at alle nordmenn
de bare tror på likhet, ikke sant?
Og så aksepterer vi masse skatter, men akkurat
når det kommer til dette feltet her, sånne
arve og bolig og sånne ting, da er
nordmenn skeptiske til skatt.
Ja, og hvem skulle tro at middelklassen, som
er sin helt egne velferdsstat, er oppsatt av
de skattene som hovedsaklig rammer middelklassen?
Hvem skulle tro?
Men så kommer vi tilbake til det som
egentlig var poenget mitt, at her er det
nok enten utvalget som er litt på den
sosialdemokratiske siden, eller det rett og slett gjenspeiler
det mandatet som de har fått av politikerne.
For det er klart, dette er jo ikke
folk som tenker i fridressur, ikke sant?
De har fått et oppdrag å beskrive et
eller annet.
Ja, som sagt, ikke sant?
Så Støre fikk jo forandre dette mandatet til
at de skulle tenke på hvordan man kunne
få inn mer skatt, for eksempel.
Men det de sier da, er at hvis
man angriper formelskatten i Norge, som en del
gjør, så kan det hende at Norge blir
et annerledes land i forhold til kapitalbeskattning.
Så tenker jeg litt sånn at når det
er problemer, Norge er jo et annerledes land.
Det er jo i hvert fall en fjerde
del av statsbudsjettet som er oljepenger.
Hvorfor skal ikke det kunne gjenspeiles i lavere
skatteuttrykk, for eksempel?
Jeg må si at jeg er mer og
mer på denne individuelle utdeling av oljeformuen.
La folk få penger først, og så får
politikerne heller ta den skatten de mener de
skal ta inn.
Og så får folk bli sintet på det
skattenivået som kommer, og bruken av penger.
Men det der å ha gitt politikerne det
handlingsrommet som de har gitt seg selv, gjennom
handlingsreglene, var virkelig et feilskjær.
Ja, det er virkelig smart å begynne med,
men så vakket jo ting på seg.
Det som var smart for 20-30 år
siden er kanskje ikke like smart i dag.
Ellers er det verdt å legge merke til
at land som Tyskland og Sverige de har
jo lavere kapitalbeskattning i form av totalt skatteuttrykk.
Så det er jo ikke det at Norge
er noe slags annerledes land enn i dag.
Og igjen, hvor er problemet?
Nei, og det er, jeg vet ikke, vår
opplevelse av verden er vel at ting vi
mente for 10-15 år siden blir sånn
satt, trenger seg inn i mainstream.
Og det er jo en interessant prosess å
se på, at det er litt rart at
man ikke bare kunne regne riktig med en
gang.
Nei, altså, det stemmer jo det.
Men jeg har litt lyst til å heller
litt kaldt vann i blod her, fordi at,
innledningsvis så sa vi jo det at med
de temaene som de tar opp i utvalget
og i rapporten her, så skulle man tro
at syvdiene var representerte i utvalget.
Det er jo riktig det at veldig mange
av disse tingene her har vi snakket om,
og de tingene som utvalget synes er problematiske,
de synes vi også er problematiske, og so
far so good, ikke sant?
Men det du ikke har her, det du
ikke har her er en type litt radikal
holdning, hvor du sier at kanskje det er
et problem med det samlede skattetrykket i Norge.
Kanskje alle disse bortforklaringene med særinteresse som skal
med fløten, eller alle særinteressen som skal ha
penger til seg, eller effektiviteten av den offentlige
sektoren, kanskje de tingene, de kan ikke stille
de alvorlige spørsmålene ved disse mekanismerne, og det
er jo selvfølgelig fordi, det er jo dels
fordi de er beskranket av mandatet, men dette
er samtidig også, hva skal vi kalle det,
en sånn der housecleaning-oppgave, ikke sant?
Oppgaven, du kan godt oppfatte at oppgaven for
dette utvalget, det er bare å passe på
at ikke sløsingen og fløteskommingen og særinteressenes tømming
av fellesskapets midler, og den bare ikke blir
så massiv at hele systemet kollapser under sin
egen vekt, og dermed så utelukker du en
mer radikal endring av hele finanspolitikken og hele
systemet.
Kanskje det vi skal tenke på til en
annen gang er bare for å tilpasse oss
på systemet og hvordan ting fungerer her i
landet.
Hvilket mandat er det et utvalg burde hatt?
Ja, det er et interessant spørsmål.
Det er riktig, for det er klart at
her har du, altså dette mandatet er jo
opptatt av sånne skjevheter som oppstår i skattesystemet
for eksempel, men de får ikke lov til
å si det at responsen på det burde
bare ha et lavere skatteuttrykk enn hva vi
har i dag.
Det kan jo til og med hende vi
skal sette opp vår egen kommitté og så
bare skrive det.
Det er jo noe sånn lettere å få
tilgivelse enn tilatelse.
Ja, og så bare giver vi den ut.
Det blir gøy.
Ja, noe mer på hjertet rundt finanspolitisk utvalg?
Jeg tror, hva skal vi si, en artig
lesning.
Selvfølgelig ikke sånn mye kjent materie.
Mye fornuftig, men også heller ikke noe heller
ikke noe sånn både i forhold til problemstilling
og løsningsforslag, så er det jo ikke noe
sånn dramatikk i de tingene som forekommer.
Jemnt over et fornuftig utvalg.
Ja, rett vei.
Kan ikke be om mer, sier han.
Nei, jeg tror nesten at man ikke kan
be om mer når det er politikerne som
setter det til slikt utvalg.
Ja, da får vi si at det var
konklusjonen for i dag.
Så kommer vi nok tilbake til andre utvalg
og andre...
Ja, vi kan forresten nevne en del av
de tingene som vi har kommentert her har
jeg skrevet i en artikkel på Liberalerund, så
slå gjerne opp på liberalerund.no. Jeg skal
legge linken til det i show notes, ja.
Bra plan.
All right.
Have a good one.
Takk for i dag.
Takk for at du hører på Sidelinja podcast.
Snakk gjerne om oss.
Lik, del og anbefale oss i podcast-appen
din, eller delta i kommentarfeltet på YouTube.
Har du ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål
eller noe annet, så finner du all kontaktinfo
på sidelinja.transistor.fm