Velkommen til Sidelinje, podkasten for politisk hjemløse.
For folk som gjerne vil bytte ut sine
persiske tepper med flyvende tepper.
Og de som tenker at nå er det
blåmanda.
Rundt bor i dag Mull-Annes Ørnsen og
Eidshagen, og meg selv Vegard Annes.
Mull, ja.
Jeg er nybarbert i dag.
Og jo, det kan jo være en from
ting å gjøre det.
Du traff meg i går, og da så
jeg vel Mulla ut.
Ja, du er kanskje minst Mulla rundt bordet
her i dag.
Men jeg server til bacon, så da.
Men Trond, før vi snakker oss bort, så
skal du minne om en ting, du.
Liberalaften.
Det er akkurat det du skal minne om.
Ja, det er Liberalaften på tirsdag.
Og det er en ikke-ukjente FRP-stortingspolitiker
som kommer innom.
Fra Finanskomiteen, men da snakker vi jo om
energi.
Det er det vi snakker med.
Vi henter seg av Finanskomiteen for å få
energipraten.
Og det er da, nå står du helt
stille for meg, han heter Aron Nilsen.
Og så står du helt stille for meg,
hva for navn han har.
Marius.
Marius er det.
Fryktelig dårlig forberedt her.
Men selv om jeg er dårlig forberedt på
det, så kan dere forberede dere på å
komme på Café Amsterdam.
Det kan dere gjøre.
Klokken?
Vi er der fra cirka seks.
Og så er det foredrag fra syv.
Og så satser vi på å få stilt
noen spørsmål og litt sånt utover.
Og så er det litt god stemning og
lov å bli etter at foredraget er over.
Jo flere som blir, jo bedre stemning.
Jo bedre er det.
Litt til grann er dagen derpå på en
tirsdag 12.
Det er viktig å huske på.
Det er åpent for alle.
Og det pleier å være god stemning.
Og gratis inngang.
Det er det.
Og lov å drikke pils både før, under
og etter.
Eller noe annet hvis man vil ha et
godt utvalg i barn.
De har det med mat.
Da er det minnet om.
For å være precis, han skal snakke om
energipolitikk da.
Ja.
Da har vi minnet om det vi minner
om skulle.
Da skal vi minne om noe annet som
det ikke har vært så mye oppmerksomhet på
de siste dagene.
Noen dager i geopolitikken for tiden.
Da er det langt i bakspeil, gitt.
Ja, for nå har ting gått fra å
være tragedie til å bare være statistikk.
Ja, og det har liksom vært litt roligere.
Iranen vi snakker om.
Og det var bråk i gatene og kommet
internetsignaler ut og mye triste rapporter.
Og så har det bare fortsatt i det
stille, egentlig.
Jeg vet ikke, det har vært fokus på
Grønland og det har vært møte i Davos
og det har vært ditt og datt.
Men, det var da en hangarskippgruppe som lå
utenfor Venezuela og kødda med regimen der.
Den gruppen har kanskje gjort jobben sin så
den har fått nytt oppdrag.
Den er på vei et annet sted, ja.
Ja, så Trump har jo annonsert at han
sender denne hangarskippgruppen i retning av Iran.
Og bakgrunnen er jo, ja, det er jo
uroen som har oppstått i landet og generelt
sett alle dødsfallene.
Dette her er helt, ting begynner å bli
logisk for meg nå.
Dere vet hvordan politikere aldri klarer å fordele
ressurser og planlegge bruken av de.
Dette har vært Trumps problem fordi han fikk
ta problemene i Iran og i Venezuela samtidig
og så skulle han tøffe seg litt på
Grønland.
Og til slutt så har han ikke dette
ressursproblemet og han møter virkeligheten og det er
alltid hardt for politikere å møte virkeligheten.
Da skjønner man plutselig at ressurser er et
knappens gode, også når det kommer til militær
slagkraft.
Så nå har vi kødda så mye med
Venezuela at nå kan vi ta oss noen
uker fri derifra og reise mot Iran.
Jeg skal innrømme at jeg stusser litt på
dere kjenner til å være sånn USA har
11 hangarskip.
Nei, det stemmer.
Vet du hvorfor de har 11?
Nei.
Fordi det står i grunnloven at de skal
ha 11.
Å, ok.
Nettopp.
Ja, nei, det er ikke køddelig sånn.
Det er et forbudt å ha under 11
hangarskip.
Men har de lov å ha over?
Ja, de skal ha 11.
Ok.
Det er mer skeptisk til hvis det først
virkelig, virkelig smelter så er det en sekund
enn at de burde ha hatt 15 eller
20.
Hvor mange har kineserne for eksempel?
Et, kanskje to.
Og hvor mange har kineserne om ti år?
Et, kanskje to, fordi de to de har
funkerer ikke.
Ok, det kunne du endelig prøvde å lage
noe som funkerer da.
Nei, altså USA har halvparten av hangarskipene i
verden.
Og halvparten av den andre halvparten er det
Europa som har.
To i Storbritannia, to i Italia, ett eller
to i Spania, ett i Frankrike.
Britten har vi.
Britten har to.
Russland har ett som ikke funker.
Kina har to eller ett som ikke funker.
Nei, Gud vet.
India har ett, tror jeg.
Men samme av det.
Greia med 11 hangarskip er at det er
noe sånn vanvittig velikehold på disse skipene.
Så de har en sånn greie med at
du du må ha de skal ha tre
operative hangarskipgrupper.
Og for å ha det så må du
ha tre i reserve som kan gå inn
når de skal inn til velikehold.
Og så har du til enhver tid en
eller annen sånn der cadence, midlife upgrade og
dekommissionering og bygging av nytt.
Så har du bare ett verft som kan
gjøre dette.
Så hvis du har 11 så går dette
regnestykket akkurat opp hvis du gjør ting i
tide og alt sånt.
Og så prøvde de å spare inn på
dette for noen år siden ved å liksom
skyve litt på noe og da lager du
rot i hele systemet så de jobber fælt
på å komme seg tilbake på den der
rotasjonen sin da.
Men det betyr jo at egentlig så skulle
de jo hatt tre hangarskipgrupper operative.
Og jeg skjønner ikke hvorfor du må bruke
den ene til alle de skarpe oppdragene.
Men mulig det er greia er at de
skal ha to av dem til å passe
på Kina hele tiden.
Eller Taiwan som det heter.
Ja, jeg har ikke satt jeg opp på
Kina om dagen.
Ja, for de har sendt noen som ligger
og vaker rundt Taiwan.
Ja, jeg tror de lurer på om det
er greia.
Så da blir det mye på den hangarskipgruppa
som har ansvar for mye kyst.
Ikke Asia.
Det kan jo være greit å ha noen
i nærheten av sin egen kyst også inne,
men om ikke bare være ute og krige
på alle andre verdensteller.
En som kan passe på hjemme, det er
jo en fordel.
Nei, det kan du si, for du velger
da om du skal ha den på øst
- eller vestkysten.
Nei, så vi bøker oss veldig langt tilbake
for å komme på det.
Det var jo litt sånn utveksling av mye
stil mellom amerikanerne og iranerne for ikke så
lenge siden.
Da var det å tomme opp en programme
som stod i fokus.
Også var det jo med amerikaner som i
og for seg, spektakulær operasjon tok ut disse
laboratoriene i Iran.
Også responderte jo iranerne for synskyld at de
hadde skytt noen missiler mot den amerikanske base.
Var de høflige?
Ja, de sa det fra forhånd.
Har du sagt, vi kommer til å skytte
litt ram på akkurat den basen som vi
tror er tom?
Er det greit for dere?
Det er greit.
Vi gjør det etter klokka fire.
Jeg husker Trump var jo til og med
ute og sa takk til iranerne for at
de hadde holdt seg i skynd.
Geopolitikk er altså så rart.
Har du fått med deg av disse forfolkene
som står beinhardt på at amerikanerne og israelerne
fikk så juling av Iran at de tappte
den krigen der?
Det er teorien.
Derfor gikk Trump ikke inn når det var
demonstrasjoner og bombet de sammen.
Det var fordi han tørte ikke.
For da visste han at da kom Iran
til å ta ham.
Å ta USA.
Hva tror dere Trump egentlig prøver å oppnå
her?
Er det en kaos-politikk-greie?
Det ble jo ikke noen regimeskift i Venezuela
for å si det sånn.
Nei, det der er altså ingen gode ønsker
for Maduro eller hans etterfølger.
Det at de gidder å gjøre noe så
komplisert og kostbart og spektakulært bare for å
få kidnappa én fyr og så beholde regime
på plass.
Her har de demonstrert for alle verdensledere at
vi kan nå hvem som helst av dere
hvor som helst når som helst.
Signaleffekt som er nyttig.
Signaleffekten der, den er vesentlig.
For du har jo ikke lyst til å
kødde med...
Det er jo ikke bare at de gjorde
dette her, men de gjorde det fra den
minst praktiske basen å gjøre det fra som
når de først gjorde det.
Det var ikke sånn at de tok nærmeste
base i USA og gikk over eller.
De hadde fly som kom helt fra andre
siden.
Det var ikke en av sånne desinformasjonsgreier der
hvor de ga uttrykk for at de hadde
noen fly lettet herfra og derfra og så
kom de egentlig fra et helt annet sted
som en overraskelsesgreie.
Vi snakker om Iran nå.
Da snakker vi om Iran, ja.
Jo, det er vel sikkert riktig, men det
var den der diagoga i siden med den
der øya som de leier av Storbritannia, som
Storbritannia låner av Mauritius eller et eller annet.
Kompliserte saker akkurat.
Ja, veldig opplegg.
Men igjen tilbake til Trump, det er klart
at Iran er et annet Mekka-regime.
Samtidig så er det klart at Iran er
et kulturland på en litt annen måte enn
mange andre rare steder.
Hvis det er et eller annet sted hvor
et bedre regime kunne laget et bedre land,
så måtte det være i Iran, vil jeg
si.
Iran og Venezuela?
Venezuela også, absolutt.
Det er så mye potensiale her, som du
liksom bare ikke tar ut.
Men det er en heldig Q da, og
det er at vi skal ikke drive med
regimeskifter.
Vi skal gjøre ting, men regimeskifter skal alltid
komme innifra.
Så et folk som er ubevepnet skal overmanne
bevepnet politi og bevepnede soldater til de har
felt det totalitære regimet.
Det virker å være teorien å operere etter.
Ja, dette internasjonale regelsettet som folk tar som
en moralsk kode er altså så merkelig.
Jeg synes det er veldig rart at ok,
greit, det skal være sånn da.
Så jeg får sendt noen flyder opp med
våpen og får sluppet det ned til civilbefolkningen,
så hvis jeg tenker at da har de
i hvert fall en sjanse til å gjøre
det jeg opprør å vinne den fighten.
En sånn second amendment aksjon i Iran.
Bare slippe ned med 80 millioner våpen og
så satse på at det er de sivile
som får det i noen sak.
Jeg tror egentlig du ganske trygt bare kan
teppe bombelandet med våpen, og så er det
flest sivile som får tak i det.
Flest som er sinte på regimet.
Du lurer ikke på, du trenger ikke å
gi dem de største bombene du kommer langt
med en outbound våpen her altså.
Neida, men vi var inne på intensjonene til
Trump.
Da de ankret opp utenfor Venezuela og begynte
å legge ordentlig press på dem, så var
jo i hvert fall i mitt hod å
håpe at hvis de først skal gjøre noe,
man er jo usikker på om det er
lurt å gjøre noe, for det er jo
tross alt en ganske stor stående her og
sånn.
Men jeg mener, hvis de først gjør det,
så får vi håpe at de lykkes og
at de får til regimeendringene og at de
får en ryddig overgang og alt det der.
Og så gjør de denne spektakulære aksjonen.
Det er jo sånn sjokken og Gud hjelper
for en kapasitet og hva de får til
og sånn.
Og så bare stikker de igjen.
Og så sitter det plutselig en sånn vicepresident
med blod på hendene som plutselig er rett
nok veldig lydig og har ikke tenkt å
tråkke feil noenstans.
Min har vært for stakket, men han møter
med CIA for å bli enig om hva
hun skal gjøre.
Var det ikke snakk om at hun altså
den liksom blodren forbryter Delsey Rodriguez, eller hva
hun heter skulle til USA for å møte
administrasjonen?
Jo, sikkert.
Jeg synes jeg så det et eller annet
sted, og det er liksom helt sprøtt.
Akkurat vært i krig og så reiser for
å besøke.
Men ok, det indikerer kanskje, hvis man skal
tro noe, at den der madman strategien, hvis
det er det det er, faktisk har litt
sånn effekt.
Og hvis det kan føre til lempinger på
vilkårene for politiske fanger og en del sånn,
så kan det jo komme noe godt ut
av det.
Og hvis det fører til regimeendring over en
eller annen kort tidsperiode, altså ikke generasjoner, men
noen få år.
Det er klart, da vi satt her 4.
januar, da dette var en sak som var
i utvikling.
Da tenkte vi nok sikkert at her skal
det sette på plass den regjeringen, eller som
faktisk er valgt av folket.
Det virket som en rimelig ting å gjøre.
Kanskje litt crazy maktbrukt, men likevel, det ga
en viss mening.
Det ser jo i stedet ut som om
amerikanere besementerer det gamle regime, og så virker
det som om de ikke er så opptatt
av det her med den politiske situasjonen, om
at Trump har en eller annen idé om
å ha tilgang til deres olje, som er
sånn...
Hvis vi ser borti fra Trumps babling i
Davos, så er det jo et regel.
Det heter jo nå at USA har ingen
venner.
De har bare eventuelt allierte og ikke allierte.
Altså interesser.
That's it.
De har ingen venner.
Det er en transaksjonell verdensorden han har insistert
på å få, og nå har han fått
det han har bedt om.
Da blir det vel sånn.
Jeg fikk faktisk nesten følelsen så jeg hørte
han snakket i Davos, at han var litt
sånn ute og prøvde å stryke litt medhårs
med europeiske politikere, og kanskje felte at han
ok, nå har de faktisk blitt så grint
at det er mye mer motstand enn det
han så for seg.
Han skal jo ikke foregripe neste episode, men
det er klart, nå regner jeg Mark Carney
som en europeisk politiker for akkurat denne samtalens
del.
100% straffetål virker jo ikke medhårs.
Nei, men nå skulle det visst ikke bli
noe mer sånt.
Bortsett fra Mark Carney da.
Guvernør Carney.
Jeg får jo en følelse av at når
selv europeiske politikere retter seg på ryggen, så
tror jeg Trump har overspilt sin hånd litt.
Nå kommer det litt sånn backlash som gjør
at nå er det ikke så mange som
tar her på ordet lenger.
Det er liksom det er ikke sikkert han
forventer noen strek i sannhet, og når det
plutselig kommer en strek i sannhet, og den
blir litt tydelig, så må man kanskje stoppe
å tenke seg om to ganger før man
krysser den streken.
Fordi USA har en naturlig interesse av et
godt forhold til Europa.
De driver med noe som kalles etterretning blant
annet, og det er jo jævlig kjedelig å
miste europeiske etterretning.
Det er ikke noe sånt kjempeidé.
Jeg tror det er greit å poengtere at
den streken i sannhet har han passert med
veldig god margin, og jeg tror ikke det
er noen vei tilbake.
Tilliten til USA er nå borte.
Hos europeiske ledere.
Problemet er at de europeiske lederne klarte ikke
å vise den streken i sannhet og si,
her, nå er det bra liksom.
De klarte ikke å gjøre det tydelig før
han gikk ordentlig og for langt.
Men så ble den streken satt, og det
ble selv Storbritannia som special relationship og alt
det der, som sender altså en officer til
Grønland bare for symbolverdiens skyld.
Det er litt rart ifølge enkelte av disse
menneskene så ligger jo ikke Storbritannia i Europa.
Det var jo en øy.
Akkurat som Hawaii ikke ligger i USA.
Vi forsvarer øyers interesse da.
Men Iran.
Han gav sitt gruppe på vei.
Nå har jo Trump ved flere anledninger, må
vi kunne si, vist en viss handlekraft.
Så når han begynte å rasle med sablerne
overfor Iran forrige gang, så kødde han ikke.
Da smalte det.
Da han rasla med sablerne overfor Venezuela, så
kødde han ikke.
Når han nå tar seg bry om å
sende en hangarskip-gruppe til Persia-Gulfen, så
må man vel begynne å kunne si at
vi tror han ikke kødder.
Noe kommer til å skje, det er jeg
helt sikker på.
Men jeg har litt lyst til å snu
på det du sier her, Vegard.
Han kødde jo til da, det synes jeg
er gøy ved Venezuela.
Jeg ser jo formatet at han kan finne
på å kødde til med Iran også.
Jeg har ikke helt fantasit i å se
hva han skal få, for du visste jo
hvor mye destabilisering skal til før de 89
millionene iranere som ikke liker regimet.
Det blir vel å hente Khamenei da, og
få han til USA, og så kan en
eller annen...
Hva faen skal du med en 85-årig
mull da?
Nei, bare for å demonstrere.
Og så håper man, eller kanskje håper at
da slutter de å finansiere Hisbollah og det
som er en Hamas og forskjellige noen ting.
Khamenei, han hadde jammen avlyst fredagsbønnen sin eller
et eller annet sånt nå.
Nå i første gang på en stund.
Det var nok en grei vurdering, tenker jeg.
Men jeg tror den her greien med å
ta ut nøkkelpersoner på et eller annet vis,
den har jeg litt tro på.
Det er et scenario som sikkert kan finne
på å manifestere seg.
Tidligere har det jo targetet folk i den
militære strukturen.
Men det kan jo hende de går streger
lengre denne gangen og tar ut politiske ledere.
Ja, for altså, jeg holdt på å si,
den forrige runden, det var jo ikke amerikanerne,
det var israelerne som var inne da, men
de tok veldig mye nøkkelpersoner i revolusjonsgarden og
sånt.
De hadde så god etterretning på hvor de
menneskene var til en hver tid.
Jeg kan til og med minnes at de
klarte å få samlet noe til et møte
som de da så sprengte.
De kalte det ikke et møte.
De hadde et eget dronefabrikk i Iran.
Iranerne visste at den dronefabrikken var der.
De hadde fått godkjent i Iran.
Og så visste det seg at den dronefabrikken
leverer ikke droner som dere skal bruke eller
russerne skal bruke.
Den bygger droner som skal sprenges rundt i
Iran.
Men hvis vi skal foregrupe begivenhetene litt da,
det er vel noen dager eller en uke
eller to til den hangarskipgruppen er på plass,
og så skal de sikkert rette seg opp
i ryggen og manne seg opp litt og
gjøre seg klare og sånt, så den vet
hvor fort det skjer.
Den flyr litt over et par ganger.
Og så er det klart, bare å være
der har et press i seg selv, og
det vil du sikkert se effekten av før
du kommitter styrker og sånt.
Men det som i hvert fall må være
nærliggende å tenke er at USA har en
viss forventning om at Midtøstens mest kapable luftflyvåpen
skal bidra sammen med dem.
Det er en viss koordinering med Israel.
Dette er jo egentlig et ganske interessant spørsmål.
Hvem kommer til å være med på en
eventuell aksjon?
Nå ser jeg for meg et scenario hvor
du har et luftangrep på Iran, i en
eller annen form.
Jeg vet ikke hva som kommer til å
være target, men i en eller annen form,
så ser jeg for meg at det vil
være et flybordent angrep.
Og hvilket land som eventuelt er med på
det, det er jo et åpent spørsmål.
USA forsøkte jo å få venner i regionen,
sånn at om de får med flere enn
israelerne, det blir i hvert fall spennende å
se.
Det vi i hvert fall kan være ganske
sikre på, er at det er ikke mange
europæere som kommer til å bidra.
Nei, det kan vi være tremmelig sikre på.
Dels er det selvfølgelig det anstrengte forholdet mellom
Europa og USA, eller spesifikt Trump selvfølgelig.
Hvis du tenker i NATO-forbindelsen, så er
vel kanskje det nærmeste NATO-landet er jo
Tyrkia.
Der blir det gjerne litt anstrengte forhold mellom
Israel og Tyrkia.
Så det er vel ikke helt deres greie
heller, så det må være noen som kunne
komme rundt.
Jeg vil sikre på at det er Iran
som har målet, ikke Sudan.
Det er det jeg vil sikre på.
Altså, det er ikke så langt imellom her.
Hva den fyren der blir seg inn på,
det kan jeg ikke garantere.
Jeg kan ikke garantere det at ikke det
er Sudan som har målet her.
Nå skal du få en klem av meg
hvis det er det.
Jeg bare slo meg for å være det.
Det er et stykke.
Ja, det er et stykke, men hvis du
ligger med et hangarskip ute i Persia og
Bukla, så er Sudan godt innenfor, ikke vi
det?
Ja, det er et stykke.
Ja, men ikke logg opp kartet og så
ser du at du skal ikke seile rundt,
du skal fly rett over.
Jeg tror jeg at de klarer det.
De har jo noe tankskip som de kan
fjule i luften med.
Ja, men da kan det jo like godt
ligge i Karibien.
Hvor er overraskelsesmomentet i det?
Nei, det kan du se.
La oss bare seile et helt annet sted
i verden og så fly.
Jeg har ikke helt trua på den teorien
enda.
Jeg ville aldri tenkt den tanken.
Det er bare at Trump er en fyr
som ...
Nei, men det er jo en del aktører
i Midtøsten som har betydelig interesse av å
bli kvitt regime i Iran.
Det er jo verdt å si at den
virkelig destabiliserende kraften i Midtøsten, på nesten flere
måter enn du kan telle, er Iran.
Det er Hezbollah, det er Hamas, det er
Houthine.
De har en finger med i hver eneste
borgerkrig og opprør og terrorreaksjoner og hva som
er.
Det må være gære mange som har interesse
av å få tatt ut det regimeet.
Og å få tilbakestilt Iran til et mer
eller mindre sekulært samfunn.
Absolutt, det er klart.
Denne politiske konflikten ligger jo litt opp til
det her med at du har den spittelsen
mellom Shiar og Sunni.
Vi har jo Shiar der i Iran, og
så er det litt sånn at de er
kanskje litt ikke så gode venner, for eksempel
med Saudien, som er Sunni.
Så du har jo liksom sånn med en
gang du får litt religion inn i denne
konflikten, så begynner det å lukte litt ille.
Ja, for jeg klarer liksom ikke å si
at Iran har noen faktiske venner i området,
annet enn de de betaler for å være
venner sin.
Det er litt sånn rart, utgangspunktet er jo
litt rart at de har et kjempebehov for
å destabilisere folkegrunnen seg.
Ja, bortsett fra hvis du er en religiøs
gærning som bare har bestemt seg for at
Israel er Store Satan, og vi prioriterer å
pirke borti Store Satan med kryssermissiler over mat
og vann til vår egen befolkning, så er
det klart at det blir folk sur etter
hvert.
Det virker jo å ha vært hovedprioriteten til
den type regimer i lang tid.
Ja, men det er akkurat det det har
vært.
Det ser du jo i disse protestene i
Iran.
Et av slagordene er hva er det de
sier?
Det kan tolkes feil, men det er sånn
nei til Israel, men det er da ikke
nei til Israel som nasjon, men nei til
støtten til å bekjempe Israel.
Nok med Israel, nok med alt noe annet.
Nå må dere fokusere på oss.
Det er jo ikke så rart.
Vi skal bare ta litt av bakgrunnen.
Rialen, valutaenheten i Iran, jeg husker ikke hvor
mange millioner sånne du må ha for å
få en dollar, men det er en hel
haug, har svekket seg med 60% siden
siste halvåret.
Det blir jo veldig dyrt.
Det merker jo folk.
Så er det disse dødstallene i demonstrasjonene der
nå.
Det bekreftede tallet vi har funnet er på
litt over 5000, men antatt ubekreftet tall er
godt over 20 000.
Da begynte Trump å rasle med hvis dere
begynner å drepe demonstranter så kommer vi.
Så kom det en nyhet om at Iran
hadde utsatt eller kansellert henrettelsen av da hadde
de tenkt å henrette 900 stykker.
Det er jo sånn, ja, har de nok
kranbiler til dette?
Da burde de, hvis de bruker de kranene
til noe mer forluftig så kunne de bygget
mye fin infrastruktur.
Kunne det, gitt.
Men nasjoner driver jo ikke med sånt.
Det er altså helt vanvittig som terrorregime.
Så kansellerte de disse henrettelsene.
Så sa Trump at nå har de oppført
seg fint så da pakker vi sammen.
Så sender han han der sitt gruppe likavære.
Det var jo ganske mange som plukket opp
at han sa at hjelp er på vei.
Jeg følger jo bare på Twitter eller X,
så er det jo mange eksiliranere som følger
situasjonen og du får nyhetsoppdateringene og den lille
informasjonen som kommer ut og synspunkter fra eksiliere.
Det var en fase da det sto på,
var oppe i nyhetsbildet så var det et
veldig fokus på disse og det har vi
snakket om i tidligere episoder men disse som
ikke får seg til helt å engasjere seg
i det der irangreiene fordi det er feil
farge på det er ikke riktig overgriper og
de undersøkte er ikke riktig feil farger, feil
religion feil alt, ikke sant?
Så får du ikke helt samme svung som
Gaza når det tross alt er jøder som
er overgriper og så ble alt stille og
så ser du de samme kontene som i
helt sånn tafatt frustrasjon nå er vi glemt
igjen nå ebber alt ut og så er
det bare en resignert rapportering av nå er
det 17.000 nå er det 19.000,
21.000 og det må jo være ekssepsjonelt
frustrerende og det at det er så tregt
å få i gang prosesser og få støtte
for internasjonalt at vi skal gjøre noe med
dette helvetesregimet Da blir vi på folkerettene Det
er akkurat det det er, ikke sant?
Men det bringer oss jo til akkurat det
at vi har altså ikke noe kutume på,
eller system for eller rutine på eller kultur
for å gjøre noe med terrorregimer som burde
gjøres noe med og da er liksom vi
har lagt oss på denne folkerett-statsrett greia,
og så sitter vi der som nisser mens
de begår massiv overgrep mot egen befolkning og
kan liksom ikke gjøre noe fordi vi er
så moralske fordi vi følger internasjonalt rett og
det å sitte og se på føles også
ganske...
Det er jo litt sånn at du har
en anarchisk veidensordning, hvor stater er tenkt som
suverene og det er jo egentlig ikke så
lett å gripe inn mot en stat selv
om i mitt hodet så tenker jeg at
det burde være mye ro for en type
smasjøtenkning, så du kan si at i det
du har rett virke på ditt regime så
må liksom da man nå og nå rett
og slett bare kunne ta dem ut Man
kan jo gjøre det, men da må man
få det gjennom FNs sikkerhetsråd det vil si
at ingen av de som sitter der kan
nedlegge veto, og det er alltid en eller
annen side av det bordet som nedlegger veto
fordi de sier at, vet du hva, dette
er ikke i våres interesse, ikke sant?
Ja, det er stort sett bare Sudan du
ikke får et veto fordi det er ikke
noen stormaksinteresser Nei Og da er det heller
ingen som gjør noe Nei, ingen er interessert
til å gjøre noe der da Guden skal
vite at de har vel kverket flere i
løpet av de siste 14 dagene der enn
det hele krigen på Gaza har gjort i
løpet av to år, så det er jo
det er sånn at ingen som bryr seg
katta om Og så kan det jo tilføye
at de mest moralske i klassen er jo
oss i Europa, vi er så oppsatte av
lov og rett og orden og menneskerettigheter og
folkerett og hva som er.
Jeg har ikke sett mange europæere som skal
ned til Sudan heller Nei, det Så det
er mest kritikk av USA for at de
ikke gjør noe der også Det eneste jeg
har sett av som snakker om dette Sudan
-greiene nå, det er jo selvfølgelig Israeler De
er interessert til å snakke om dette faktisk
Og det er et filspill jeg følger litt
på Han er jo araber og jøde og
egentlig fra Irak men han sitter jo bare
sånn på han sitter på nett og så
er det en eller annen kanal han bruker
hvor du snakker med forskjellige folk på videochat
liksom random greier men han legger ut disse
samtalen han er jo veldig opptatt han begynner
å snakke om folkemord nå da veldig mye
om folkemord og de som han prater med
er jo gjerne arabere fra forskjellige steder som
er Ja, det er folkemord, det er forferdelige
greier Ja, så det er folkemord i Sudan
Nei, nei Nei, Sudan og til og med
når han snakket med en fra Sudan så
var det, nei, det store problemet det var
på Gaza, folkemordet der Ja, men det som
skjer i Sudan Nei, la oss ikke snakke
om det La oss ikke snakke om det
som går å gjemme hos meg nå Gaza,
det er det ingen og ordentlig store greier
Nei, man får spørsmålet om hva som skal
velte dette regimen da fordi hvis du får
et hvis du får en, skal vi si
en koordinert aksjon enten den er eksplisitt koordinert
eller ikke men at du har betydelig uro,
altså at det er ti tusenvis av demonstranter
i gatene som ikke har tenkt å gi
seg og en amerikansk angarskippgruppe som skyter på
alt av regimen som rører seg og israelske
prestasjonsangrepp basert på et retning som tar ut
de riktige folka til riktig tid, så kan
det jo hende at noe velter, og det
må jo være jeg vet ikke det er
så mange ting som er med å destabilisere
på likt nå en ting er valuta den
største banken i Iran har suspendert kontantuttak det
er nok veldig lett vint i en bank
som er et land hvor alle økonomier er
kontantøkonomier ja, så er det den lille fordelen
at kontanten ikke har vært noe eller i
hvert fall så som sett så kan du
være glad du ikke fikk dem i går
også er det en del rapporter om at
det er en god del offisere i Iran
som er arrestert fordi de nekter å skyte
på demonstrantene og det er jo ikke noe
styrketegn for systemet og et svakhetstegn også kan
du si selv om det kanskje objektivt sett
er en styrke, er at de drasser inn
en del sånne militsgrupper fra Irak for å
komme inn altså shia grupper fra Irak for
å komme inn i Iran for å være
politimyndighet og bidra i portforbud og sånn det
tyder jo på at de ikke har den
overfølgende styrken som de i utgangspunktet har.
Nei, det kan se ut som det knaker
litt i sammenføyningen i hvert fall nok til
at hvis du først skal kvittrene dette regimet
så virker det litt som at nå er
et godt tidspunkt så har du selvfølgelig dette
mangel på vann og elektricitetsnettet bryter sammen og
det er liksom basics ryker og da blir
folk sure.
Nei, altså det kan jo hende at vi
nå står overfor kollapsen av regimet, det var
jo jeg husker jo da den iranske revolusjonen
skjedde det var jo noe som folk egentlig
tenkte litt på som en sånn frigjøringsgreie til
og med for at han han hadde liksom,
han fikk litt dårlig ord på seg og
sånn, og så kom jo disse myllene da,
ikke sant, og så sto han med skjeggeten
sin og det var litt eksotisk og artig,
men så laget det jo et sånt totalitært
religionsfokusert samfunn som er sånn sånn i hvert
fall som jeg tror vi kan si med
sikkerhet at det i hvert fall ikke er
noe for oss.
Har du sett den New York Times-artiklen
fra 1979?
Nå var du femme.
Ja, det er sykt fint å fortelle om
den.
Det er helt fantastisk.
Det er altså det er liksom en litt
sånn entusiastisk reporter som kan fortelle om denne
revolusjonen om Ullandet, og det er liksom ærbare
folk med fremtidshåp, og nå skal vi få
orden på ting her.
Den ble jo delt villig vekt av folk
som ikke nødvendigvis har høyest tillit til New
York Times, men det er en ganske god
grunn til det.
Og så er det jo snakk om Kuba
nå også.
Vet du hva New York Times skrev om
Castro før han?
La oss bare få det opp.
Få det ut, ja.
La en sånn entusiastisk reporter fra New York
Times som er den første journalisten som får
kontakt med Castro i et par år før
han tar makten.
Og da har han på en måte allerede
et opprør blitt slått ned, og han er
virkelig sånn down on his luck.
Så jeg tror omstendigheten rundt dette er at
Castro, han har 18 mann oppe i fjellet
et eller annet sted, og denne journalisten har
fått et intervju med Castro som er denne
frigjøringshelten som skal fikse ting.
Og denne journalisten fra New York Times kommer
deg inn, røker sigarer med Castro, får lange
enetaler om det ene og det andre, og
forsikring om at han ikke er sosialist engang,
Castro.
Så det var ikke noen grunn til å
frykte.
Så alt han ville var å forestanne demokratiske
valg på Kuba, og kanskje litt sånn fordeling
og sosial rettferdighet og sånn, men ikke...
Det du sier er at han hørtes egentlig
ut så mye med Kristiansson og Bjørnar Moxnes.
Ja, exakt.
Og så viser det seg at når New
York Times trykker denne artiklingen, så får det
en del ommerksomhet i utlandet, og det styrker
rekrutteringen til Castro, og så begynner andre aviser
å skrive om det, og så får det
en sånn mediokonglomerat som dekker Castro, som valfarter
da til disse hemmelige skjulestedene helt til revolusjonen
kommer, og man tar over og finner ut
at man får ikke gjort demokratiske valg helt
med en gang.
Nei, det er ikke så lett.
Og så...
Ja, ja, ok.
Venezuela.
Eller hva tror du New York Times skriver
om?
Det er...
Der kan vi bruke hjemlige kilder, der kan
vi bruke Marsdal, for eksempel.
Ja, men la oss...
Men stol på New York Times, for det
er stort seriøst med redaktørstyrk med det.
Hvis vi kan abstrahere litt igjen på det,
det er selvfølgelig lett å bli opphengig, eller
fanget litt sånn revolusjonsromantikk, og litt sånn folk
som reiser seg mot makten og kaster åka
av seg.
Men så er det særlig at når disse
dudene skal være i posisjon, altså plutselig så
skal de forsøke sosialisme, ikke sant?
Der går de jo på dukkene.
Det har en naturlig konsekvens.
Det er fint.
Det er noe av naturloven som tråder til.
Og så tenker jeg jo, for man har
jo den der...
Hvis du ikke er rød hjerte når du
er ung, så har du ikke noe hjerte.
Hvis du ikke blir en kald konservativ når
du blir voksen, så har du ikke hjerne,
ikke sant?
Jeg pleier å bruke den bare med venstre.
Hvis du ikke har stemt i venstre, så
har du ikke hjerte.
Men hvis du har stemt i venstre med
en en gang, så har du ikke hjerne.
Men man skulle jo tro, for det impliserer
jo da at man har en eller annen
forandring gjennom livet, fordi du vinner erfaring og
alt sånt, og den er selvfølgelig litt konservativ,
høyrevennlig, akkurat den vinklingen på det.
Men man skulle jo tro at institusjoner også
hadde en evne til å lære, og New
York Times er jo ikke noe ungfåla.
Så det burde jo være en sånn institusjonell
læring, at kanskje vi skal slutte å være
så entusiastiske på sånne rødhjertede opprørsbevegelser, for det
virker som vi får egg i fjeset hver
gang, når det har gått 20 år, eller
40 år.
Tror de på disse revolusjonære menneskene som Castro
og Maduro, tror de på dem, fordi at
disse revolusjonære tror på seg selv når de
presenterer dette her.
Jeg har en sånn ide om at problemet
er at de kommer inn med en idé
om hva de vil gjøre, og det er
ikke at de vil bruke så voldsomt mye
makt.
Problemet er at det de vil gjøre krever
mye mer makt enn det de har forutsett,
og så blir det en sånn eskalerende effekt,
og så må de bare bruke mer og
mer og mer, og så blir det sånn.
Til slutt så er det helt desperat, og
hvis du lar andre ta makten, så kommer
du ut og henger.
Jeg tror akkurat der er du innept nå,
for det viser jo liksom psykologien i det
å lage en diktator.
Hvis du på en måte har stått med
livet som innsats for å få til denne
politiske endringen, så blir du gjerne radikalisert.
Da tror du du eier sannheten også.
Er dere helt sikre nå på at det
er helt ufarlig om vi får Rødt i
posisjon, eller kan Sneve Martiniusen etter hvert som
hennes politikk bare krasjer enda opp med å
bli diktator og gærn?
Jeg tenker hvis du kommer inn med en
idé om å gjøre masse ting med staten,
så vil du ha den veien der.
Hvis du kommer inn med en idé om
at det jeg skal gjøre er å begrense
staten, og jeg vil bruke så lite makt
som overhovedet mulig, så vil du søke bedre
løsninger, ikke sant?
Jeg tror det er en vesensforskjell i den
forstanden.
En forklaringsmodell for at Norge ikke har hatt
noe sånn betydelig ytre høyreparti har vært at
Fremskrittspartiet har vært en sånn buffer, en sånn
svamp som har absorbert veldig mye på veien,
så alt som har vokst til høyre for
dem har ikke helt hatt vekstgrunnlag.
Det er jo også til og med Marstall
og Co, annen kjenner jo det at FRP
er en viktig buffer mot, det er liksom
bordverket mot store ytterliggående partier.
Men med den teorien i bakhodet, så er
det også sånn på venstre siden at når
det du kjemper imot ikke er en diktator,
som ikke tillater deg innpass i regime, i
styresmakt, til makt i det hele tatt, Cuba,
Venezuela, etter Iran, så får du en veldig
annen innstilling til makt etterpå, når du blir
dratt gjennom og oppdratt i et demokratisk system.
Jeg innser akkurat nå hvorfor jeg er mer
skeptisk til Moxnes enn til Mimer, og det
er fordi at Moxnes fremstår veldig sint og
aggressiv, også bra Stortingets talerstol, og er veldig
sånn nå skal vi og dette.
Han har en sånn moralistisk frekk over seg,
som kan minne litt om en viss bergstøv.
Det bare lukter at det kanskje er grunnen
til at, jeg tror hvis man har den
tilnærmingen, så er det fortere gjort å gå
ned den vepa hvor du blir mer og
mer autoritær til du nærmer seg i et
eller annet nivå.
La oss ta et turbo-rasshøl som Che
Guevara Charmerende turbo-rasshøl, som ungdom flyr rundt
med t-skjorter av hans profil på seg.
Veldig stilig.
Selv om han linja opp med folk på
radorekk og skjøyter med sin egen pistol.
Jeg synes det er veldig gøy å se
sånne mennesker som har Che Guevara-trøy med
bildet av han, også et pride-flagg i
hånda.
Det er helt hjernedødt, ikke sant?
Det er bare skjerm og karisma kommer du
så jævlig langt med, at det er litt
sånn jeg vet ikke helt hva som er
men sammen med Castro, den New York Times
-artiklen jeg snakker om, så har jo denne
journalisten latt seg skjermere av Castro, som denne
tenkeren ute i børsen som sitter og røker
sigarer og er et sofistikert menneske.
Så blir man lurt, så blir det en
personkult rundt, ikke med Maduro, men med Chavez
i hvert fall.
Det kan jo nesten virke som han sønnen
til Shahen har noe av det samme, veltallende
eller et eller annet snev eller noe gammelt,
jeg vet ikke.
Det er litt rart at han blir pekt
på som ledersykkelse, men nå er han den
eneste som blir pekt på for tiden.
Eller den som blir pekt mest på.
Jeg tenker at hvis du først velger og
han kommer til makten, så er det på
en måte en del utenforståendes plikt å følge
opp og si, nå skal du gjøre dette
riktig.
Ja, det hadde vært skikkelig fint om det
ble satt veldig tydelige, klare rammer for hva
han fikk lov og ikke fikk lov å
gjøre med dette nye overgangsregimet sitt.
Veldig klar beskjed om at Mossad kommer og
tar deg.
Det er ikke urimelig.
Kødder du?
Du skal ikke kødde det til, du gjør
det riktig og du får en tidsramme og
den skal du forholde deg til.
Da skal det være valg og da skal
det være...
Du kan ikke bare gå rett på valg,
du må ha noen som setter sammen samfunnet
så det er mulig å ha et valg
først.
Du bør ikke bruke for lang tid, for
jeg tror utholdmodigheten kan bli ganske påtrengende med
befolkningen i Iran hvis du begynner å utsette
og gjøre de grepene.
Skal vi avslutte med en sånn hva er
mulige utfall i Iran?
Kall det en styrt kollaps som et worst
case som regime henretter de de skal får
trykket ned opprøret lover noen halvhjertet reformer, får
delt ut noen ekstra realer til folk.
Hva var det de tilbød her?
Sånn 7 dollar eller noe sånt som folk
nøys litt av, men kanskje de tilbyr 20.
De får kjøpt seg litt tid og så
fortsetter den nedgående kurven, og så får du
en gjentakelse om 5 år eller 7 år
eller noe sånt.
Hvis ingen gjør noe, og hvis regime får
lov til å kvelde opprøret, så er det
sannsynlig.
Mitt uttrykk er litt at regimets dager er
talt om, og så kan det hende at
det er litt som i Syria, ikke sant?
At du ja, det blir noen ekstra avganger
og ting går, men jeg tror egentlig at
legitimiteten i befolkningen for dette regimeet har blitt
for tynn.
Jeg tror i og for seg også det.
Jeg tenker spørsmålet er hvor lenge har de
makten, altså ressursene til å sitte?
Det kommer an på hvilke ressurser som pusher
på dem.
Hvis ikke det gjøres noe utenfra, så sitter
de om to år.
Hvis de bare får litt eller annet hjelp
utenfra til å velte dette her, så tror
jeg det er borte i løpet av noen
måneder.
Da tror jeg vi kan finne det igjen
i Russland.
Det du kan risikere er at regime velter,
men at du får en sånn fragmentering.
Du får ulike grupper med ulike interesser, kanskje
det er ulike etniske grupper som samler seg
og ikke stoler på de andre, og du
rett og slett får en form for borgerkrig
eller høy eller lav intensitet, men at det
ikke blir noen orden og skikk på ting.
Regime er borte, men det er fortsatt en
eller annen nominell makt.
Det hadde jo også vært litt trist.
Ja, ikke sant?
Her snakker vi jo om et land med
veldig lang historie, men også lang historie som
har innebært hvor befolkningen har vært delt, altså
etnisk og også religiøst for så vidt, selv
om Shia muslimer kanskje har dominert i flere
hundre år nå.
Men altså, jeg tror jo egentlig at landet
kommer til å bestå.
Ja, som en liten presisering, hva var det
vi fant ut av Shia-andelen i Iran?
5,5 prosent fra nå.
Nei, ikke Shia, Sunni er 5,5.
Sånn 20-30 prosent.
Noe sånt.
Så det er jo ikke noen dominant gruppe,
egentlig.
Skal jeg si, så å være litt ærlig,
den undersøkelsen er litt sånn som nettavisen når
de lager en spørresøkelse til sine lesere.
Du er avhengig av at folk går inn
der, ikke sant?
Men Iran var ikke et utpreget religiøst samfunn
før mullandet kom, og så har de påtvunget
en sånn, nå er vi alle Shia-muslimer.
Gratulerer.
Alle må i moskeen.
Men det er jo et dypt pluralistisk samfunn.
Det er kurdere, det er bahayer, det er
ateister og kristen og alt mulig rart.
Men det betyr jo også at det er
mange folkslag og den fregmenteringen er i hvert
fall en risiko.
Jeg ser bare en løsning, og det er
at jeg blir president i Iran.
Livstid?
Nei, på to års plan.
Jeg trenger å klare meg om to år.
Du må betale meg litt godt.
Du får betalt i sånne real.
Betalt i en promillehold, ja.
100 real i minuttet.
Det høres ut som en krone i timen.
Nei, det er mye mindre.
Ok.
Tredje alternativ er jo at det som faktisk
er en maktfaktor i Iran og som godeste
ayatollah har vært flink til å håndtere er
jo militæret.
Militært kupp er jo ikke utenkelig.
Det begynner å bli litt maktvakum og sviktende
til litt til presteskap og sånn.
Kanskje den faktiske makten, de med våpen i
hånd finner ut at hvis vi sparker ut
disse skjeggapene, og så tar vi makten, så
kan det rore gemytene litt midlertidig, og så
kan vi stramme grepe.
Svartvist.
Og en siste variant for en demokratisk revolusjon
eller en revolusjon med demokratisk intensjon eller noe
sånt, da må man vel tro at det
er først og fremst resa Palavi?
Palavi.
Something, something.
Som på en måte er frontfigur for det.
Rettmessig eller ei.
Virker som det er der den høyeste fokusstøtten
ligger i hvert fall.
Vi får egentlig bare avslutte med å si
lykke til til Rana.
Lykke til, og jeg håper dere løser opp
i dette så raskt som overhovedmulig uten for
mange døde.
På den rette siden, jeg kjenner at jeg
bryr meg ikke så mye om hvor mange
muller og prestestyremennesker som dør.
Det går fint for min del.
Nei, de måtte alle få som fortjent.
Da minner vi om Liberalaften en siste gang.
Det vi legger på.
I morgen, tirsdag, klokken, det kom klokka seks
da, så får du tatt en pils og
pludre med folk før foredraget begynner.
Klokka sju.
Er det folk å pludre med etter foredraget?
Kanskje sånn i åtte halv ni tiden.
Ha en fortreffelig dag.
God aften.
Takk for at du hører på Sidelinja podcast.
Snakk gjerne om oss.
Lik, del og anbefale oss i podcast-appen
din, eller delta i kommentarfeltet på YouTube.
Government is not the solution to our problem.
Government is the problem.
Har du ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål
eller noe annet, så finner du all kontaktinfo
på sidelinja.transistor.fm