Velkommen til Sidelinja, podkasten for politisk hjemløse.
I dag er det opptak fra Liberale Aften
med Sarah Gaulein.
Regjering er ikke løsningen til våre problemer.
Regjering er problemet.
Lydene du hører kommer fra en mikrofon som
lå og tok opp tilfeldigvis midt i rommet.
På cirka 20 minutter blir det hele som
det var ment å skulle være.
Hvis toleransen er lav for horribel lydkvalitet, så
skip til 20 minutter, så får du mer
akseptabel variant derfra.
God fornøyelse.
Det er ikke den vanlige introverte gjengen her,
det er så mye stemmer.
Vanligvis sitter folk bare her og får se
på hverandre.
Velkommen til Liberale Aften igjen.
Vi har fått gleden av Sarah Gaulein til
å snakke litt i rad med oss.
Det er jo aktuelt om dagen, om vi
kan si det sånn.
Litt husets regler.
Hvis dere skal begynne å snakke midt oppi,
så blir det rotete.
Men det blir mulighet for å stille noen
spørsmål etter hvert.
Da får dere mikrofon, og når dere ikke
har mikrofon, så skal dere ikke si noe
mer.
Det jeg jo trodde avklarte, er at hvis
dere stramler under innspillingen her, så kommer dere
til å sette seg på fanget dere.
Og ingen ønsker det.
Ja, og nå kan noen gå og sette
seg på fanget til Peter.
For hadde du en mikrofon i hånda nå,
Peter?
Nei, det har jeg ikke.
Nei, ok.
Greit.
Uansett, siste antvarsel til deg, Vegard.
Jeg har sett folk prøve å prate i
munnen på hendene og prøve å snakke over
hendene før.
Det funket veldig dårlig på NRK, så jeg
tror ikke du skal prøve her i kveld
heller.
Men, vær så god.
Storstads- og fersomgangsbeholdet.
Jeg skal si litt praktisk.
Vi kommer til å holde på til ca.
halv ni.
Men vi kommer til å ha en pause
i midten.
Så det vi gjør, er at vi deler
opp i to.
Så en halvtime pluss.
Så blir det spørsmål.
To om morgenen, så plukker vi opp det.
Og så tar vi en pause for å
gå på Dolo og kjøpe en pils og
røyke opp alt folk måtte ønske.
Så det er tanken, det er bra.
Velkommen, Sara.
Tusen hjertelig takk.
Jo, tusen hjertelig takk.
Takk for at jeg fikk bli invitert hit,
da.
Veldig fint å ha deg her sånn.
Du var jo vinner av Fritt Bors Honorpris
i fjor.
Det stemmer.
Det var en pris jeg fikk for å
engasjere meg over mange år.
Alt fra for å sørge for at det
sier jeg må lov til å gjennomføre demonstrasjoner
i alle bydelene i Oslo, til at jeg
har engasjert meg på sosial kontroll, æreskultur, ungdomskriminalitet
og organisert kriminalitet.
Du kommer liksom ikke til dette fra ytrehøyre
med en sånn her utrystlighetsagenda.
Du er faktisk bystyre eller lokalrepresentant for Vannpartiet.
Var det?
Ja, jeg var folkevalgt i åtte år i
bydelsutvalg i Søndre Norsjøn, sørøst i Oslo.
En bydel som hadde ulike utfordringer, så jeg
tenkte at jeg skulle engasjere meg og bli
folkevalgt og prøve å gjøre noe med det.
Men til slutt fikk jeg meg opp seg.
Det var veldig vanskelig å gjøre noe med
en sånn bydel som det der nede.
Var det i 2023 at det endret seg
litt for deg?
Ja, det gjorde det.
Det hadde det gjort over flere år.
Hver gang jeg var engasjert i en eller
annen sak, eller noe jeg lagde på veien,
eller var en typisk nabokjæring som brydde meg
litt for mye om noen, jeg stakk lesene
inn og prøvde å forbygge tvangsekteskap, så endte
det opp med at noen valgte å gå
etter meg for å prøve å skremme bort
offrene, og så bare at du får ikke
noe hjelp her.
Og i flere episoder så skjedde det at
folk enten sendte direkte trusler, eller sendte bilder
av ting som var truene.
Og på et tidspunkt begynte det å kaste
steiner på hodet min som nabonnen filmet, og
da skjønte jeg at nå blir det nok.
Det er ikke bare meg det går utover,
det går utover familien min, og nabonnen min
begynner å bli litt leise.
Så da ble det jo til at jeg
valgte å ikke ta gjennvalg, da var jeg
fysisk veldig åpen om hvorfor, og så sa
jeg ja til å ta gjennvalg, men så
trakk jeg meg etterpå, for jeg begynte å
få litt kalde tøtter, og så trakk jeg
meg ut og sa at jeg var ganske
sint.
Jeg følte ikke at det hjalp å være
folkevalgt eller engasjert i bydelen, uansett hvor mye
du engasjer deg.
Og jeg var en av de få som
folk ringte og merket bekymringer til, for de
hatt ikke tid til andre.
Og når til og med jeg gikk nok,
så ble det et stort problem.
Men nå så hjelper jeg langt flere, jeg
har mye bedre kapasitet, og så samarbeider jeg
med alle partiene av Norge for bare å
få meg til et parti.
Ja, jeg er takkeleder i en organisasjon som
heter LIM, Likestilling, Integrering og Handball.
Og den er jo stiftet av ikke-muslimer
og liberale muslimer, som savnet å ha en
organisasjon som representerte dem, for de opplevde at
av alle organisasjonene som finnes der ute, så
var det ikke noen som representerte deres liberale
verdier.
Og de trengte en organisasjon som kunne løfte
frem andre ting ved integreringsdebatten, ungdomskriminalitet, æreskultur.
Da var det Sylo Taraku, Varide Basir i
Banneri, og Aragre Ikkjele som var på stiftet
der, og jeg leder i dag.
Og det er en eksklusivt sekulær organisasjon?
Ja.
Så er det de som overfører en liksom
islamsk kulturpris?
Det ser ut som som meg best.
Det er stort sett folk med Midtøsten-fagkrønn,
men vi har Afrika, vi har Midtøsten, og
vi har andre generasjoner som også er opptatt
av disse problemstillingene.
Vi har etnisk-norske, vi har til og
med andre sjaver som norske minoriteter er med.
Og vi er jo veldig opptatt av å
bekjempe alle former for æreskultur, segrering, parallellsamfunn.
Vi har jo hatt en episode tidligere med
din mestreder, Almin Almir.
Ja, stendig.
Vi har prøvd for to timer nå å
ha noen boker hans, og dere har jo
visse fellestrekk med i dere teamet også, fordi
det er på en måte både Almin på
sin side og du på din.
Det er sånne drøytebiler som tar seg litt
frem og sier ifra hvor det er en,
for eksempel i Arbeiderpartiet, en viss konfliktsfokus for
hans.
Ja.
Vi har jo engasjert oss i forskjellige klorer.
Jeg har jo vært veldig engasjert i Arbeiderpartiet,
men når jeg trappet meg så var det
også litt fordi at jeg opplevde mye maktskamper,
og jeg tilhørte ikke noen av visse allianser
som kunne sanke mye stemmer.
Det var jo en av hovedgrunnen til at
jeg også merka presset på at jeg var
jo ikke en bra nok minoritetspolitiker, fordi jeg
kan ikke sanke nok stemmer.
Veldig mange kunne sanke mye stemmer fra sine
egne miljøer.
Man kan også sanke mye stemmer fra sin
trosamte moské og sånne ting.
Man dro mye på moskébesøk.
Jeg prøvde det en gang, og det var
ikke noe for meg.
Jeg ga det et forsøk i det minste.
Kan du si at du ikke er forplegd
i religiøse miljøer?
På dette tidspunktet så var jeg ikke så
ukomplisert heller, men bare den bekledningen min utenfor
moskéen var ikke bra nok for det.
Altså, den jente som var lysårhøyd, og som
hadde stått der i tidens hotellshortet, så hadde
de tydelig tenner, for hun vet ikke bedre
nesten.
Men jeg som er mørk, da syns det
jeg.
Jeg skal vite bedre.
Og det er flere grunner til at du
skal vite bedre.
For bestefordelen er du faktisk en baskist til
Ayatollah.
Ja.
Ikke bare med Ayatollah.
Han var en shahira-dommer i Tehran.
Han har vært politiker i Iran.
Religiøs politiker.
Han er fra universitetet i Qom.
Mens hun gikk der nede, så var han
jo fortsatt shahira-dommer, men så har han
kløpt det opp å bli politiker.
Og i sine siste leveår, så var han
Ayatollah i fredskap, og det er bare femti
menn som blir blokka opp.
Ikke at det er noe jeg spytter på
CV-en min, men...
Så jeg har kjent det på kroppen, alt
dette her med det fanatiske med religion, og
det verste med religion der nede.
Du var en smuk, da du forlok Iran.
Det var jo noen av dere som er
her i dag.
Og det gikk greit.
Du bestemte seg for å bli utenfor.
Og jeg vil fortelle litt om hva din
erfaring er fra Iran.
Du var jo ung, noen syv år, da
du forlok Iran.
Seks år.
Og så står du i den spenningen mellom
en kultur som du kjenner litt på kroppen,
og fra familien din.
Og det norske samfunnet som er sånn liberal
-demokratisk, godt å smile på, alt er mye
kjempe.
Ja.
Når jeg vokser opp, for først og fremst,
så er målet mitt et resultat av togsekteskap.
Jeg møtte pappaen min, biologiske faren min, hos
imamens kontor, og de måtte forhandle, fordi en
i familien hadde vært en hendelse, som gjorde
at min morfar hadde jo bestemt seg for
å bestikke dommer.
Det er normalt allerede.
Og det endte jo opp med at dere
søyr og dommeren kommer på besøk.
Han oppdager etterår at det er en veldig
ung, vakker dame, det er en ukedame, en
jentongen der, som er perfekt å gifte bort
til min søn.
Så en del av forhandlingene går jo til
at ja, du skal betale litt penger til
meg, og litt penger til en familie som
er militærfamilie, så skal vi ordne opp dette
her, men da må datteren din gifte seg
med sønnen min, og så er det nesten
som en, ikke en kostesystem, men en sånn
system der man vil at den som kommer
fra den familien, skal gifte seg med den
familien, for å oppnå visse ting med Gud
og samfunnsnormer.
Så det de gjorde var at de planla
og arrangerte en efterskap som mamma ikke kjente
til, og hun fikk jo valget, det kunne
enda opp med at broren hennes hadde penger,
eller at hun kunne si nei og broren
hadde penger, eller at hun gifte seg med
en mann som mange trodde var en veldig
god person, og det er nesten ikke negativt
av barnen, det har ikke så mye med
han å gjøre, men det var jo et
dårlig match mellom de to, det var et
12 års aldersforskjell, han kommer fra en veldig
konservativ og religiøs familie, moren min kommer fra
en litt mer liberal familie i Iran, så
det var jo en veldig kulturkrasj mellom de
to, og egentlig med familiene våre også.
Hjemme hos min fars familie så var det
jo, du var overfolket hele tiden, du var
ikke tryng i din egen bolig, du bodde
i en sånn stort hus, som Anna hadde
leirer på sine, vi bodde veldig andre eller
tredje etasje, og da husker jeg at folk
sjekket, og når du dro og kom, du
hadde ikke noe rett til å bare dra
et eller annet sted uten å bli overfolk
av festen.
Men mamma og pappa bestemte seg en periode
for å reise til festen, og brogerpappa har
studert utdannet, og da var det hennes vei
ut til å se om det er en
bedre fremtid der ute.
Og i Iran så kan ikke en dame
bare ta med seg datteren sin og reise
ut, du må ha godkjenning fra mannen, eller
far, at du kan reise ut av landet
og passe deg litt an i stedet for.
Så det mamma og pappa gjør er at
de drar, de skal studere, men da mamma
ser den tviligheten i Europa, og ser at,
ikke bare hun, jeg så jo også dette,
for vi kom jo til den fine senteren
i Gøteborg, og jeg ser at folk som
kysser hverandre, går hånd i hånd, de blir
ikke stoppet av politiet.
Det var jeg helt vant til, mamma og
pappa som var gifte, hadde meg med seg
på parken, ble jo stoppet av politiet, og
sjekket om de var gifte eller ikke, mens
i Sverige så kan politiet bare smile og
si ha en fin dag.
Så det var en stor kultursjokk for oss.
Og så kom vi jo senere til Norge,
fordi papirene var, vi hadde jo ikke sjekket,
papirene var sendt til Norge og ut i
Sverige, så vi hadde ikke noe døgninnavtalen gjennom
det på den tiden.
Vi ble sendt til Norge og ut i
Sverige, og da valgte jo mamma å gi
meg en bedre fremtid, siden faren min synes
jo festen var ikke det beste alternativet i
Sverige.
Og så ble vi her da.
Og da er det jo litt ironisk, og
du er jo ikke voksen, så lever du
i en samfunn der, liksom, hvor mye av
veggene dine som har dekkes av vinduesplater, når
du bygger et nytt hus, det skal reguleres
i detalj.
Men når du blir oppsatt for trusler og
vold, og vanlige, og må gi deg som
politiker, så er det en veldig spak ventlested
som står der.
Ja, jeg bodde i et rekkehus, og det
var et ganske moderne rekkehus, med vinduer fra
gulv til tak, så vi kunne få nesten
innsyn inn i stua vår, og det kunne
være ganske sikkert.
Mange visste hvor jeg bodde, fordi det her
var en tid under pandemien da det verste
skjer.
Jeg må hjelpe enkeltungdommer mot NIPA-seremonier, som
er forlovelse-seremonier, før man skal ta ansiktet
de.
Og da har jo folk observert at folk
har kommet og bodd hos meg en midlertidig
periode, før de først oppsøkte krisesetter og sånne
ting.
Jeg fikk jo veldig mye god hjelp av
politiet, det skal ikke være å si noe
om, og jeg opplevde at det mange hjelpapparater
gjorde, men det må forelige noe mer, eller
konkurrert trusler, for at det skal være veldig
alvorlig.
Jeg opplevde at på den tiden hadde jeg
ikke fjernet adressen min fra nettet, jeg prøvde
ikke å leve så veldig skjermet, og når
du bor på bokkeplan, så er du mer
utsatt og sårbar.
Man skal ikke ha det sånn i Norge,
men dessverre er det sånn.
Jeg husker en sommer, så drev jeg og
mamma min og malte hagemøbler.
Jeg satt der i en shorts og en
sportsbh, ikke noe mer lettgledende, men en av
de mennene som var i familie med noen
religiøse på en moské litt lenger der i
gata, syntes at dette var veldig problematisk å
gå forbi, så han måtte kommentere og kalle
meg det ene og det andre.
De tingene her har jeg ikke opplevd andre
steder, enn når jeg bodde på Prinsen, det
var da det begynte å bli verre.
Det er jo ...
Debatten har gått i Norge, og i ukene,
om det skal bli den ene eller den
andre gangen.
Jeg legger merke til at det er en
veldig klar forskjellig holdning, synes jeg det ser
ut som, mellom største delen av det eksiliranske
miljøet, og de som vanligvis er veldig opptatt
av at alle ofre skal dra.
Det er feiringer, du ser disse bildene fra
Iran, når en israelsk bombe treffer et land,
og folk som er i verden feirer på
det.
Og så ser man demonstrasjoner i Oslo, med
ofte mye på venstre siden, men du ser
her en hesteskogleie, at kommer du langt nok
ut til høyre, så er det det samme.
Veldig skeptisk til ifrøyd, veldig skeptisk til intervensjon,
uten at man sier det eksplosivt, så blir
det jo et liten set-up til et
ayatollah-regime.
Hva tenker du om det?
Hvordan opplever du å være ...
Det er en ny spagat, ja, for mitt
tilfelle.
Ja, det er noe rart, men det har
blitt mer og mer normalisert, og det er
til og med egne pro-regime-arrangementer nå
i Oslo.
De har hatt arrangementer utenfor iranske ambassaden, og
det blir jo arrangert av to eller tre
shia imamer, som man har søkt å reklamerte
for disse demonstrasjonene.
Og en av de siste demonstrasjonene som jeg
fikk sett noen videoer av, så er det
til og med bilder av en missil, eller
en drone, noe sånt nå, med bilder av
flagget til Israel og USA.
Og det har ikke vært så normalt før.
Vanligvis når vi, de og Sporen, har flagget
over regimen, så har de bare ignorert oss,
mens nå har de begynt å mobilisere.
De driver å ha demonstrasjoner, og de bruker
bare regimesitt flagg, mens vi andre, vi bruker
jo våre egne flagg fra før revulsjonen.
Så har de begynt å bruke bare flaggene
til...
Nei, neida, Sporen-flagget.
De har palestinske flagget, og de har den
stanske regimesitt flagg.
Og det gjør meg litt urolig, fordi det
er noe som har vokst mye mer på
den siste tiden.
Veldig mange har blitt aktive, og de bruker
også religiøse sentre, eller moskéer, til å mobilisere.
Og sosiale medier selvfølgelig også.
Og da blir jeg litt sånn...
Her har vi kanskje sovet litt i timen.
Vi har jo vært litt bekymret over for
det ene og det andre med radikalisering i
Norge.
Og PSTI er helt klare og tydelige på
at dette her er noe som kan øke
terrortrysten mot Norge.
Vi vet jo at den første og eneste
terrorangrepet mot amerikansker og sånt har skjedd her
i Norge.
Ja, det er ikke så lenge siden.
Og dette skjer i KSSL eller noe sånt
nå, det er noe som regimen gir an
påvirker i sin forlengende arm via kriminelle nettverk
og proxy...
Ja.
Det vi så her om dagen er at
det er en av de norske LED-studentene
som setter sin posisjon på det overstyrte sykehuset
i Norge.
Og så er det truselig at de har
fulgt fortjent det.
Og dette har jeg jo hørt før, at
det er rene agenter for det norske regimen
som faktisk beveger seg rundt, beveger seg fritt,
driver sin aktivitet i Norge.
Og at det er så mye, skal man
si, formaliteter og andre ting pakket rundt, at
det er lite å få gjort med.
Så her i Norge fokuserer vi veldig på
de der i vindustruttene, at de ikke skal
være for små til et nybygg, eller at
det skal være mange aktivbegåndsværdigheter.
Veldig strengt på det.
Men det virkelig ikke er like strengt på
bare å drive en undersøkelse og overvakning av
eksilmiljøer, for eksempel.
Ja, når det kommer til den der iranske
legen, så har faktisk det jo, som jeg
forstod det, så har det gått tilbakekant på
statsborgerskapet sitt i Sverige.
Noen har drømmet og løyet om sin grunn
til å prøve å komme ut av Iran.
Det finnes veldig mange som han, og det
som bekymrer meg veldig er at i Norge
så tror man jo at hvis man bor
lenge nok i Norge, og gjør det bra
på høyere utdanning, betaler skatten inn og har
en god inntekt, så er du godt integrert.
Men du er godt integrert på papiret.
Du kan fortsatt være veldig lojal mot kulturen
din, kulturen din.
Du er mer lojal mot, hvis den må
være lojal mot grunnloven og norske loven, så
er du mer lojal mot religionen din, det
patriarkalske samfunnet du tilhører, og lager din egen
parallellsamfunn.
Og det bekymrer meg veldig, for jeg har
sett veldig mange av disse miljøene, både i
denne iranske diaspora, vi har tatt så mange
av dem, men det begynner å dykke opp
veldig mange av dem.
Jeg er også litt bekymret for at iranske
myndigheter bruker oss, og vår familie der nede,
som alle iranere har mistet sikresklareringen i Norge.
Og veldig mange IT-jobber, som iranere er
godt utdannet til og har kompetanse til å
jobbe med, det får vi ikke lenger nå,
og det handler ikke om sikresklarering, det handler
om at norske myndigheter har gitt råd til
IT-selskaper om at iranere kan veie ut
ved sin situasjon, så de kan ha dårlig
dømmekraft i enkelte ting.
Så vi mister mye jobbmuligheter, og det er
veldig viktig at vi kan gjøre det, for
grunn av det regimen, vi er ikke så
suke på myndigheter i Norge, og jeg ser
ikke på dette som en diskrimineringsakt, men jeg
blir irritert på at vi er så naive
med å ikke fordømme dette regimen, eller ta
tak i det som er problemet med dette
regimen, men heller til at det vi i
Norge kan på en måte diskriminere en helt
stor gruppe med iranske akademikere på grunn av
dette regimen.
Og så er det veldig viktig at det
gjelder jo stort sett Nå russere, kinesere og
iranere, men vi har andre minoritetsgrupper som har
bodd her i mange generasjoner.
Og jeg har sett dem jobbe i institusjonene
i Norge.
Og de er veldig opptatt av å prøve
å endre Norge.
Mye av grunnen til at jeg ble aktiv
i Arbeiderpartiet i Sønderud Norsland var jo fordi
at jeg begynte å se dette her voldsomme
begrensninger.
At jeg har ingen sansen for siden i
det hele tatt.
Jeg har ikke noen sympati for dem.
Jeg synes bokbrenning er helt unødvendig.
Men jeg vil ikke nekte dem å ha
demonstrasjoner i min tidligere bydel.
Men jeg begynte å oppleve at enkelte naboer
mente at vi må ha begrensninger hvor siden
har lov til å være og ikke være.
Da skaper du ikke trygge zoner for siden.
Du skaper utrygge zoner for sånne som meg,
egentlig.
Og det synes jeg at Norge har vært
litt naive og tatt litt for mye hensyn
til.
Eller foreslår om å få plass for mye
lov i Norge.
Jeg tror vi har rom for en liten
applaus for det, for jeg tror denne treffer
godt her.
Har du noen følelse på hvor stor...
For min følelse på det eksiliranske miljøet, det
jeg ser av det, det er at det
er veldig sånn massiv oppslutning om, eller motstand
mot, regime.
Og så er det litt mer spredning på
hvor lurt det er å gå til krig
og alt det der sånn.
Men røffelig så er de på samme side,
ser det ut som for meg.
Men hvordan er din følelse på det?
Hvem treffer du?
Hvor mange er det som man liksom...
Er det 30-70 og sånn regime-tro,
ikke-regime-tro?
Er det 10% mot 90?
Hvordan ser det ut i ditt hod da?
Jeg tror det er cirka nærmere mellom 70
-80% som er imot regime.
Og en ting da, når jeg har fortalt
om disse demonstrasjonene som er pro-regime.
To av imamene er pakistanere, han ene er
fra Libanon, og den siste var vel iraner
-irakere.
Så de er ikke egentlig iranere de som
arrangerer disse demonstrasjonene og er veldig pro-regime
på disse arrangementene.
De aller fleste som er fra Iran, og
til og med minoritetsmiljøene i Iran, vil jo
ha bort dette regime.
Vi er bare veldig uenige om hva vi
vil ha som løsning, men det er jo
ikke rart.
Norge er jo en land med 5 millioner
mennesker, og vi har 9 partier på Stortinget.
Det skulle jo vært veldig rart at 90
millioner iranere skulle vært helt enige med hverandre
om at dette er løsningen vi vil ha.
Men de aller fleste folk i Iran, som
jeg tolker og ser det, har jo vært
veldig positive til kromprinsen Reza Pahlavi.
Det er jo den største gruppa, vil jeg
si, og han har jo mobilisert både inne
i Iran og utenfor.
Vi ser jo at når Iran slår av
internettet, så mister han antall seere på sosiale
medier.
Så han har mesteparten av seerne sine nede
i Iran.
Så har du enkelte andre, jeg vet ikke,
det er jo, og så kurderne har jo
sine organisasjoner og sine opposisjonelle.
Dem finnes.
Så har du noen andre som er aktivister.
Og så er det det som jeg møtte
på debatten på NRK, som jeg var veldig
skeptisk til å debattere med, fordi de har
jo vært så veldig anti-iranere, egentlig.
Fokus må kjøre i din haug, som er
en marsistisk, islamistisk bevegelse.
Lederen der bruker jo hijab.
Jeg sa det jo på debatten at jeg
vil ikke bytte en mulla med turban med
en mulla med hijab, for hun er helt
lik Ayatollahs presteskapet vårt, egentlig.
Og så sier hun at vi vil ha
likestilling.
Nei, de kontrollerer, altså den organisasjonen blir jo
sett som en sekt, og de kontrollerer hvem
du har lov til å gifte deg med,
om du har lov til å møte barna
dine.
Mange av dem tvinger sine medlemmer til å
gi bort barna sine til å bli adoptert
i andre land for å spre organisasjonen videre.
Det finnes jo en sånn jente i Sverige
som har stått frem og fortalt hvordan det
er å være et barn av den Mujahideen
-gruppa.
Så de har ikke så mye støtte inne
i Iran.
De har kanskje en liten gruppe i Europa,
fordi de har klart å rømme derifra, og
det bidror jo til at mange iranere ble
drept under Irak-Iran-krigen, som hun jenta
på debatten, mente at nei, dette har ikke
skjedd.
Alle som har tilgang til nyhetsartiklet kan jo
lese det og finne den informasjonen, det stemmer.
De hjalp jo Saddam Hussein, for de trodde
at hvis de klarte å få Saddam til
å fjerne Mulanne, så skulle hun lederen der,
Maryam Rejavi, komme og styre Iran.
Det skjedde heldigvis ikke, men hun vil vi
heller ikke ha nede i Iran.
Alle som har prøvd å henge opp plakaten
hennes inni Iran, de blir revet opp før
sola har stått opp.
Så lite populære er de.
Men nå er det jo konflikt der nede.
Vi har jo vært så heldige i Norge
at vi har hatt en fyr med eget
fredsinstitutt som har bodd nede i området der,
så hun kanskje kan bidra.
Hva tenker du om den norske løsningen med
at bare alle møtes rundt et bord og
spiser litt kaffe og vafler?
At det, da blir det bra.
Vi så jo hvordan det gikk når Taliban
kom til Norge.
Til tross for at det bodde flotte hoteller,
Sony og Mora og alt dette her, så
blir det ikke de.
Dialog funker ikke.
En morsom ting, jeg snakker jo til tross
for at jeg er ikke så veldig godt
likt blant norske imamer, så har jeg av
og til kaffe med noen av de imamene.
Og han ene, han pleier av og til
å si at dialog er ikke ment for
sånne som oss.
Vi må liksom gå til rett på sak.
Og det tror jeg er den eneste grunnen
til at de skjønner alvoret nå og er
redde for Trump, er jo fordi at de
vet at han er ikke interessert i dialog
eller diplomati.
Han prøver seg litt for ham, og så
går han rett på sak.
Og han har jo, ikke at jeg er
veldig pro-Trump-supporter, men hvis man ser
hva han sa i valgkampen, så har han
jo levert på nesten alt det han sa.
Hvis ikke Iran gjør det de sier at
de skal gjøre, så kommer vi til å
bombe skitten ut av dem.
Det var det han sa i flere av
valgkampmøtene sine, og det er det som skjer
der nede nå.
Han er ikke interessert i å...
Og det som har skjedd også er jo
at iranske regime har alltid klart å liksom
si at ja, men hvis vi bare snakker
sammen, vi kan prøve å hjelpe litt med
menneskerettigheter, eller det er feil informasjon, det mediene
i Vesten sier.
Men mediene i Vesten siterer folk inne i
Iran.
Og de har klart å manipulere veldig mange,
de har beriket seg selv.
USA har fjernet veldig mange sanksjoner, uten at
det lønner seg for folk i Iran i
det hele tatt.
Det er regime som har beriket seg selv,
og ikke minst finansiert terror over hele regionen.
For et par år siden så ble det
brokk i Iran.
Denne kvinnelivfrihetsbevegelsen.
Da Masha Amini ble drept fordi hun hadde
brukt lua si feil.
Det er dette med sånn voldsmaktsmonopol og religiøse
gærninger som er skikkelig farlige.
Og vi nærmer oss en pause nå.
Men vi tenkte vi skulle ta noen spørsmål,
hvis noen har noen.
Så løper tronen rundt lydig med mikrofonen og
lar folk slippe til.
Jeg har en veldig rask spørsmål her.
Jeg har allerede sluttet med å komme av
dine bekjente som møtte opp.
Men du nevnte Pahlavi.
Og jeg er bare litt nysgjerrig på, innenfor
opposisjonen mot dagens regime.
Hvorfor velger man å samle seg rundt en
fyrste, i stedet for å for eksempel se
tilbake til dagene med Mossadeg og en statsmann
av den gamle skolen?
Du tenker på det med faren hans og
sånt nå?
Nei, jeg hørte ikke det siste.
Når opposisjonen skal samle seg mot det sittende
regime, hvorfor velger man en fyrste i stedet
for en statsmann som for eksempel Mossadeg?
Mossadeg...
Ja, og ja.
Ja.
Altså, vi har jo hatt veldig mange som
har prøvd å bli en opposisjonell.
Vi har til og med hatt de som
var reformister inne i Iran, som tenkte at
vi kan reformere regimet.
Et par av presidentkandidatene har kalt seg selv
for den grønne bevegelsen, og tenkte at vi
kan få til demokrati med å reformere det
islamske regimet.
Det har jo ikke gått.
Og så har vi hatt andre som har
prøvd å være opposisjonelle.
Det har heller ikke gått.
Men Perlevi har opplevd at han får mye
støtte.
Både i eksil, men også inne i Iran.
Han har jo hatt noen konkrete løsninger.
Han har jo opplevd hvordan det er å
leve i et sekulært stat, oppleve demokrati og
alle disse tingene her.
Og så når han begynte å engasjere seg
og tenkte at ok, nå skal jeg faktisk
nå høre at navnet mitt blir ropt, jeg
har lyst til å ta på meg dette
oppdraget, så gjorde han ikke dette til en
one-man-show.
Han har jo gått sammen med en forskningsinstitusjon,
en NGO, og skrevet en plattform som vi
kommer tilbake til litt senere, der han har
samlet statsvitere, forskere, jurister og økonomer.
Nå har han til og med samlet et
par av de.
Hun tidligere fredsprisvinner Kirine Badi, som er tidligere
advokat i Iran, hun var veldig skeptisk til
han og egentlig familien hans, men hun har
sagt ja til å lede en kommisjon for
å straffe forfølge.
Og da tenker jeg sånn, når til og
med de som har vært veldig mot han,
og vært litt sånn skeptiske til han, begynner
å si at vet du hva, dette her
er den beste løsningen for oss, så tror
jeg at han, vi får se hva folk
i Iran velger, men akkurat nå så er
dette her den beste alternativet, og det er
det folk roper på i Iran.
Man er jo vant til å gi alle
en ny sjanse i Norge, så da synes
jeg man skal også gi han en sjanse,
for han har jo ikke gjort noe galt
han selv.
Så man samler seg om det her og
samler seg om rett og slett, fra hverandre
så er det det man går for.
Alternativet er jo regime, så dessverre...
Avslutende spørsmål før tausen, er det sånn at,
har du inntrykk av at de fleste eksiliranere,
innenfor din fløyade, støtter Pahlavi som en sånn
pragmatisk løsning, eller er det splittelse på det
også?
Veldig stor del støtter det, og det som
er morsomt er at den bevegelsen som jeg
går i demonstrasjoner med, nesten hver eneste lørdag,
der har vi jo kommunister, sosialister, folk som
er egentlig veldig anti-monarkister, men likevel så
kommer de dit og sier at, vet du
hva, det her er det iranske folk roper,
så jeg skal selvfølgelig gå i demonstrasjon for
han.
Og vi har jo fått mangfoldet, vi har
balochere, vi har kurdere, vi har azeri folk,
vi har mange av nasjonale minoriteter, til og
med religiøse minoritetene i Iran, har samlet seg,
og de har vært også litt skeptiske til
han, men nå har de samlet seg rundt
han, og synes han er et godt alternativ.
Så det er mye mer mangfold, hvis man
skal se på mangfold og sånne ting, så
finner man alle, fra langt ut på venstre
siden, til langt til høyre siden, i Pahlavi
-bevegelsen.
Og det gjør man ikke i de andre
opposisjonelle miljøene, de er jo litt mer politisk
aktive i sine egne fløyer.
Da tror jeg vi strekker oss mot pause,
og så flytter vi oss til litt mer
geopolitikk og internasjonalt etter pausen.
Men da ser vi for oss at vi
starter opp igjen cirka ti på.
Ti på åtte.
Så ta en pils, gå på do, ta
en røyk, hva dere måtte ønske dere.
Da begynner vi på igjen.
Vi satser på litt mer internasjonalt geopolitisk fokus,
dette segmentet.
Og det første spørsmålet jeg har til deg,
og det er en sånn liten gimmick vi
har på vår egen podd, dette forholdet til
folkeretten.
Vi pleier å kalle det for regimeretten, fordi
det er et juridisk rammeverk som gir stater
og makthavere immunitet, og ikke har noen ting
å si om de folka de undertrykker.
Så vi pleier å kalle det regimeretten.
Har du noen tanker om det?
Et synspunkt på det?
For oss så ser det ut som ikke
akkurat det man ønsker i denne situasjonen.
Ja, jeg er enig, jeg er på linje
med dere med at dette er en regimerett,
fordi dette her belønner og går til fordel
for iranske regimer enn det gjør for folket
i Iran.
Men jeg forstår litt, hvis man skal se
på Norge og Europa, så er man litt
redd for å si at dette ikke er
brutt på folkeretten, for da vet man at
Russland er vår nærmeste naboland, vi vet jo
hva som har skjedd med Ukraina, så jeg
tror mye av grunnen til at norske myndigheter
ikke tør å si så mye klart ifra,
handler jo om det som har skjedd de
siste årene i våre naboland, og at vi
er litt sårbare selv.
I Norge har man hatt entydig tone på
dette her, men jeg så jo en debatt
i Frankrike, ikke at jeg kan fransk, jeg
måtte sitte og lese på engelsk teksting som
ikke var heller så bra, men der var
jo de veldig usikre, med tanke på at
Iran har brutt atomavtaler, atomavtalen gikk ut, man
hadde ikke klart å forhandle det, så da
var det smutthull som gjorde at det er
ikke brutt på folkeretten, og Pentagon hadde aldri,
med så mange jurister som det er i
Pentagon, så hadde de aldri sagt at go,
dere kan gjøre dette her, hvis ikke de
visste om den smutthullen kan redde dem.
Jeg må innrømme at jeg er litt sånn,
jeg er ikke så veldig interessert i smutthull,
jeg er interessert i regimer som heiser folk
opp i heisekraner veldig sakte.
De er kriminelle, de er banditter, Ron Paul
i gamle dager snakket om det som kalles
for letters of mark and reprisal, som et
alternativ til intervensjon.
Og ideen med det er at du setter
rett og slett en dusør på folk.
Hvis du er kriminell, så er det en
dusør på deg, og hvem som helst kan
bare prøve seg på å inkassere den.
Og jeg har tenkt ofte at enten det
var Saddam, eller det er Ayatollahen i Iran,
eller det er Maduro-Nissen i Venezuela, så
jeg vet ikke, han har ikke noen rettsbeskyttelse
i min verden.
De er kriminelle.
Der er jeg enig, men da må man
også kunne bevise at den personen er ordentlig
kriminell, og ikke bare sette en prislapp på
dem.
Men akkurat når det gjelder mullene i Iran,
så er det ikke noe tvil på at
de er kriminelle, heller ikke Maduro heller.
Og Saddam vet jo hva han har gjort,
så der er jeg ikke så bekymret.
Men det morsomme er jo at man har
nå i USA utlevd dusør på flere av
regimes folk, men Israel har jo bomba dem,
eller truffet dem ut, en etter en, uten
så ene pressekonferansen.
Da sa han at ja, vi vet at
det er 10 millioner på hodet hans, men
vi gjorde det gratis for amerikanerne.
Det kunne jo vært en inntektskilde for Israel,
det der, for det går ganske rart i.
Ja, de hadde tjent godt på dette, hvis
de hadde krevd inn pengene.
Jeg ser at det er en som har
tegnet seg her.
Så, Vegard, kan du bare komme meg inn
i en kommentar til Folkeretten, som er en
mindre alvorlig utdatert prinsipp, som kommer tilbake til
vestfalisk suverenitet, og europeisk 1600-tallsmentalitet, som vi
må holde oss til.
Men, og her er det store menne, fra
høsten 1945 og over til våren 1946, så
var det noen rettsoppgjør etter Nazi-Tyskland, og
der ble Nürnberg-forsvaret etablert, og Nürnberg-forsvaret
er jeg fulgte bare ordre, og det internasjonale
samfunnet siden våren 1945, nei, 1946, har sagt
det er ikke tydelig forsvar.
Men Folkeretten, bare en kommentar til hvorfor jeg
er enig, Folkeretten har sagt at hvis du
er en statsleder som har jeg fulgte ikke
ordre, jeg ga ordre, da har du immunitet,
og det er grunnleggende feil.
Kan jeg bare legge til en ting til
også?
Når Norge og andre land gikk inn i
Kosovo-Jugoslavia-krigen, hvis man skal se fra
dagens bilde, så brøt vi på en måte
Folkeretten, men da gjorde vi da humanitære grunner,
og det er egentlig ganske lik det som
skjer nå.
Humanitære situasjoner i Iran er helt krise.
Det iranske regime utrydder ikke bare folket der
nede og henretter mange mennesker og skyter dem
ned i gatene fordi de demonstrerer.
De har utryddet flere dyrearter fordi klima og
miljø i Iran er helt forferdelig.
Nå skjønner jeg at jeg ikke snakker for
en forsamling som er veldig glad i klima
og miljø, men...
Nå antar du mye.
Vi har lov til å ha noen fordommer.
Neida.
Men regime i Iran har utryddet, det er
tørketid, det er forrensninger overalt og sånt nå
som har trua dyreliv, menneskeliv.
Mange i Iran kan ikke bo der fordi
vannet er helt forferdelig forrenset, luftkvaliteten der er
forferdelig.
Det er da jeg blir sånn forbauset når
MDG-politikere ikke tør å være så kritiske
eller er nesten sånn der ja, vi må
se på folkeretten og sånt nå.
Da tenker jeg sånn du som er så
opptatt av klima og miljø, du burde faktisk
sette deg litt inn i hva som skjer
i Iran og ikke bare tenke på det
som er stakkars liv med regime.
Jeg kan være pragmatisk, men at man skal
være sint på regime i Iran for av
miljøhensyn, det må jeg innrømme at den har
jeg ikke tenkt på enda.
Nei, det er ikke bare miljøhensyn, men det
er et poeng med at de har ikke
bare utryddet mennesker eller prøvd å gå etter
minoriteter, de har faktisk gått utryddet av dyrearterne.
Det er en sånn ting som veldig mange
glemmer.
Man er så opptatt av å snakke om
bilfrie zoner i Europa, hva hjelper det når
Iran forrenser ti til hundre ganger mer enn
resten av Europa?
Yes.
Spørsmål?
Jeg tenkte bare å åpne en parentese i
forhold til folkeretten, i forhold til det islamiske
tro som jeg ikke er en del av.
De praktiserer det folkeretten i name of Fatfa,
så det vet vi hva som foregikk med
William Nægård i Oslo, hvor selve iranske ambassaden
var involvert i dette.
Og der tenker jeg at det er ikke
samme folkeretten, men hvis vi skal tenke på
den venstre siden, for dem, dette er en
folkerett.
Så jeg tenker at det er veldig greit
å tenke på det også.
Så sa man Røsti mistet øyet sitt innenfor
et juridisk rammeverk, og det er godt å
vite.
Islamsk juridisk.
En ting som nå som det bombes, og
det er en seriøs krigføring, det er en
svær, massiv operasjon.
Nå står det på forskjellige avisene i dag
at 82nd Airborne er bordret ut.
Så begynner det å lukte støvler på bakken,
og det er alle de tingene som hører
en krig til.
Og så er spørsmålet da, for oss som
ikke kjenner Iran så godt som du og
dine gjør.
Frykten for et sånt maktvakuum, det som skjedde
i Libya, husker alle.
Du går inn, intervenerer, men du har ikke
noen plan.
Og selv om jeg ikke har noe imot
at folk sparker rumpa til regime i Iran,
så har jeg et problem med at du
gjør det uten en plan.
Hva tenker du om mulighetene?
Iran er et høyt utdannet folk.
200.000 ingeniører som utdannes i året.
Det stemmer.
Det er en elgammel kultur.
Det er et kulturfolk.
Alle har hørt om Iran i sine tidligere
iterasjoner med Persia og så videre.
Så det er noe annet enn et halvblekskur
land.
Det er mye greier der.
Ser du hvor dypt strikker røttene til regime
seg?
Hvor mye er det mulig for andre å
ta over?
Hva er det å ta over?
Finnes det alternative bevegelser?
Jeg synes det er dumt at folk sammenligner
Iran med Libya, Syria, Irak eller Afghanistan.
Demografien og befolkningen er veldig forskjellig.
Du kan nesten ikke sammenligne Norge, Sverige og
Danmark.
Vi ser jo hvordan landene er forskjellige.
Det samme gjelder det inne i Iran også.
Vi har en veldig høyt akademisk befolkning.
Jeg tror over 80 prosent har en universitetsgrad.
Vi har en kjent historie med sivilisasjon.
Det er bare de 47 årene som er
en skam.
Det håper jeg blir en liten parentes i
historien vår.
For det første kan iranske folke gjennomføre mange
prosesser.
Akkurat nå har vi ikke hatt noe tillit
til myndighetene.
Valgdeilagelsen har vært ekstremt lavt.
Folk har ikke tillit til myndighetsapparatet.
Myndighetsapparatet begynner å bli spist av.
For det første har de sendt barna sine
til utlandet.
Helt siden 2009-valget har iranske myndigheter innsett
at et timeglass av deres begynner å renne
ut.
De har kjøpt opp eiendommer eventuelt, som kanskje
nå er veldig dårlig business.
Men det finnes veldig mye boliger som iranske
regimer har kjøpt opp.
Et helt område for at det skal være
en sikkerhet for dem.
Liksom Nazi-Tyskland gjorde kanskje.
De har begynt å sende penger til forskjellige
land.
De har plassert barna sine.
Broren til Morstaba, som er nå tatt over
etter faren sin, bor i en av Londons
dyreste boliger.
De har jo hele tiden sett at de
ikke overlever.
Allerede etter 12-dagerskrigen i fjor så de
sieste rapporteres av at de trodde at de
hadde maks 3-6 måneder igjen.
Det står alltid noen fly inne i Teheran
klar til at hvis de ser at nå
er det game over, så skal de flykte
med en gang.
De har sendt sine nærmeste familiemedlemmer og sånt.
Det er ikke så mange av de som
styrer landet.
Men det som er mest problemet er at
de har veldig mange fotsoldater som er veldig
lojale.
Som de har skolert og indoktrinert i mange
år til å være pro-regime.
De skal ikke støtte sin egen familie, de
skal heller støtte sine ledere.
De er jeg mer bekymret for.
Liksom jeg har et problem med organisert kriminelle
miljøer som har løpegutter.
Det her er løpeguttene til regimen.
De er jeg mer bekymret for.
De jobber jo alt fra politiet, milisten, Basij
og alle disse her.
Men nå har jo veldig mange av de
vært mål for angrepene til både Israel og
USA.
Så det begynner jo å bli mindre av
dem.
Det ser jo også ut til at folk
i iranske gater har gått til angrep mot
de selv.
Begynt å gjøre herverk.
Noen skyteepisoder har dessverre også skjedd som vi
har sett også.
Jeg håper jo ikke at det blir vilde
tilstander og sånt nå.
Og fullt kaos og borgerkrig.
Men Per-Levin har jo også sagt at
det er den første stedet som er trygt
for han.
For etter litt historie, etter 12-dagerskriget, så
lastet Per-Levin og noen ingeniører en app
der du kan, med QR-kode, melde deg
inn og vise at du har overgang til
han.
Det sies at cirka 20.000 politi og
militærfolk har jo meldt overgang til han.
Og de har sagt at de er villige
til å infiltrere regime fra innenfra.
Og det har jo ikke skjedd før.
Og jeg tror mye av grunnen til at
Israel og USA har hatt så veldig bra
målrette angrep, det er jo fordi at de
har hatt så mye inside-informasjon.
Og Per-Levin har sagt at det er
den første stedet, det trenger ikke være Tehran
som blir fritt først.
Bare den første stedet som blir fritt og
jeg kan lande trygt i, så vil jeg
komme ned dit.
Og jeg vet at jeg har folk som
faktisk støtter meg og med tanke på at
han har en plan, han har jo også
sagt at vi kommer til å ikke bare
vri om alt med en gang, for det
kommer ikke til å skje på en dag.
Vi må jobbe med dette her sakte, men
sikkert.
Vi kommer først til å starte med at
det som er brutt på menneskerettigheter, det skal
fjernes fra grunnloven, og så skal vi foreslå
en ny grunnlov.
Alle som melder om at de skal hjelpe
han å bli kvitt etter regime, skal jo,
de får jo ikke en umilitet, men de
skal i hvert fall stille seg rett til
noen sånne ting.
Og de som har brutt menneskerettigheter, de skal
følges av denne kommisjonen som skal følge og
straffe alle som har begått menneskerettighetsbrutt inne i
Iran.
Så derfor tror jeg at det er noe
helt annet det som skjer i Iran.
Nå, med tanke på at Per-Levi har
konkrete planer, han har mennesker nede i Iran
som jobber for han, og folk som inflitterer
regime innenfra.
Så det er noe helt annet enn det
som vi har sett i de nabolandene.
Jeg vet ikke om det bare er en
veldig, veldig god og artig etterretningsoperasjon, men er
det nye Ayatollah en homo?
Egentlig, de lever et dobbelt liv.
De aller fleste i Ayatollahs presseskapet er homofile,
han er ikke den eneste.
Men det er jo litt funny at de
valgte akkurat den sønnen som er mest kjent
for det og ikke har lagt noe skjul
på det.
Men hans far har ikke heller lagt skjul
på det heller.
Han hadde et forhold til en som underviste,
han var en imam i Qom, som vi
har hørt om.
Forholdet deres har vært veldig mye av og
på.
Og for å si det sånn, de mullene
har vært veldig glad i å gå i
hamamer.
Og alle vet jo hva man gjør i
hamamer, det er å skrubbe hverandre og bade
hverandre og sånne ting.
Ikke noe galt med det.
Det ser veldig homoerotisk ut, men det er
jo bra, vi har jo ikke noe imot
homofile, men vi har noe imot folk som
heiser noe opp i heisekraner.
Det er det som er dobbelt moralen, og
iranske myndigheter lever jo tidens dobbelt moral.
De gjør, siden jeg og mamma har bodd
i det området som regime bodde i på
grunn av min farfar, så var jo mamma,
når hun kom til Sverige, så trodde hun
at det folk puttet i munnen sin det
var narkotika, for det var det hun var
vant i i Iran.
Når folk puttet noe i munnen sin så
var det narkotika.
Så ennå forstår vi at det er noe
som heter snus.
Men i Iran flyter det mye alkohol, det
flyter veldig mye narkotika, og det er det
rene dobbeltlivet, spesielt når du er i regimemiljøet.
Men de dømmer og henger folk, det gjør
de, dessverre.
Det er jo Liberale Aften det her, og
som et ektefølt liberalistisk menneske så er jeg
selvfølgelig helt opp.
Pro-migrasjon, etvert menneske født fri til bevegelse,
fritt på kloden, det er mitt ståstånd som
et liberalt menneske.
Men jeg har jo blant annet lest din
kollegas bok, Almir Martin, og jeg synes han
er veldig dystopisk rundt det med innvandring, at
det kommer til å ødelegge hele salgskjønnet, og
du var litt inn på det tidligere i
starten da.
Men jeg synes jo da at innvandring har
vært en kulturell berikelse for oss nordmenn, jeg
håper det skal fortsette til blant dere til.
Men jeg synes det er forferdelig å høre
at din egnomstrett blir brutt og at noen
kommer til å kjefte på din tomt hva
det holmlig er eller hvor det var.
Hvordan mener du da at vi skal kunne
løse at du skal få din individuelle frihet
og rett til å få lov å leve
ditt liv uten at noen andre konservative idioter
kommer til å blande seg inn?
Dette må vi løse hvis innvandring skal få
lov å vokse videre, vi kan ikke leve
med fronter som pågår på denne måten.
Ja, det jeg har tenkt til tidligere, takk
for veldig godt spørsmål forresten.
Hverken jeg eller Almir som er nestleder i
styret er imot sånn, vi vil jo bare
ha litt bedre kontroll, bedre opplæring på hva
som gjelder av lover og regler her.
Og så er det dessverre sånn at i
dagens Norge, jeg har jo anmeldt et par
ubehagelige episoder og alle sakene mine blir alltid
heimlagt, jeg vet jo det, men jeg anmelder
alltid fordi jeg vet at det er greit
å ha noe på papiret så det kan
alltid komme tilbake og si at dette her
har faktisk skjedd.
Men veldig mange gir jo opp dette her
fordi de vet jo at det saker henlegges
for ofte og for lett her i Norge.
Det er litt vanskelig fordi jeg har ikke
lyst til at vi skal leve i en
veldig detaljstyrt samfunn heller som skal drive og...
Det er litt vanskelig, for i Iran så
pleide vi å ha veldig høye mur utenfor
boligen vår for at vi kan gå som
vi vil, gå kledd i egen hage og
sånt nå.
Jeg vil ikke ha det sånn i Norge,
så jeg vil jo egentlig at det er
trist å si det, men vi trenger litt
mer provoserende debatter i Norge for å ta
tak i disse tingene her.
Jeg husker jo et par ganger når noen
snakket om at ja, det er jo ikke
alle som kan gå med kjøtt i Sønder
og Norsland, så sa de ja, men det
er jo ikke så stor problem, det er
bare problem noen steder.
Og da skal man liksom finne seg i
det.
Så jeg tenker at vi må prøve å
provosere, vi må prøve å ta debattene egentlig
om det hvis vi begynner å innskrenke eller
bestemme hva detaljstyret i samfunnet vårt, det er
ikke løsningen vi behelder.
Og så bør jo kanskje politiet kunne ha
muligheter til å følge opp når noen anmelder
eller blir utsatt for trakassering, trusler og sånne
ting.
Det er mye ting jeg finner meg i
og jeg ikke gidder å bry meg om,
men når noen prøver å true min frihet,
da synes jeg egentlig at det politiet må
kunne inngripe seg.
Ikke bare min, men det gjelder veldig mange
andre også.
Men nå har jeg jo mer jeg har
vært med i samfunnsdebatten, jo mindre har de
orket å bruke tid på sånne som meg,
føler jeg også.
Så det er en god side med det
da.
Det er det kanskje også, jeg har bare
kanskje ikke irritert på meg den verste enda.
Jeg tenkte jeg er veldig enig med det
du sa og spørsmålet ditt var veldig, det
traff meg veldig, for jeg tenker at ja,
kanskje i noen tilfeller blir Norge litt mer
beriket av invandrere, men samtidig Norge er ikke
det samme når jeg kom til Norge i
87.
Så det er mye farligere og man har
hatt en reverse integrering egentlig, men vi skal
ikke snakke om det, men det jeg tenkte
er at for at folk som Sara og
alle de andre som har en annen type
tankesett skal få lov å si det som
det er.
For det første vi bare stemmer riktig, og
for det andre tenker jeg at vi må
ta en spade for en spade, og tørre
å si som akkurat det er.
Men folk som Sara og lignende, vi må
sette noen ganger munnkur på munnen vår, vi
må sansurere oss, både i sosiale media og
ellers, fordi det er veldig mange som er
ovitende, og folk av den grunn kan gi
veldig mye støtte til de personer som råper
høyes, men ikke nødvendigvis de som er stå
på riktig side av historien.
Men det som jeg personlig savner, og folk
som som meg, det er at politikerne våre
og folk som deg og meg tør å
stå på riktig side av historien, og tør
å bruke sin stemme.
Tusen takk.
Jeg kan jo følge opp det Panta sa
også.
Jeg kom jo mye senere, jeg og mamma
kom i tidlig 2000-tallet til Norge, og
da husker jeg at det var sånn der
at når du kommer til Norge så må
du tilpasse deg Norge.
Jeg må dessverre si at i forbindelse med
den jobben jeg har så opplever jeg at
når folk kommer til Norge nå så tenker
de at Norge må tilpasse seg meg.
Og det er litt det er ikke bare
litt feil, det er veldig feil.
Og det er sånn Sverige var på den
tiden når vi kom dit en kort periode,
og vi ser jo resultatet hvor galt det
gikk og der er jeg veldig bekymret, for
vi må kunne stille veldig mye forventninger og
krav.
Det er sånn vi får også hjulpet folk
til å lykkes bedre her i Norge, med
å stille en del krav.
Og de aller fleste gjør det veldig bra,
men det er en statistikk som viser at
det ikke går så veldig bra også.
Og det må jo være veldig ærlig om,
og vi vet jo hvem som topper den
statistikken, med hvilket landebakgrunn.
Yes.
All right.
Et spørsmål fra den her Æringen som begynner
å trekke frem Mossadeg og folkeretten, men nå
har jeg lyst til å gå litt over
på det personlige.
Sara, en veldig enkel observasjon.
Jeg synes du er kjempetøff.
Og det er så mange mennesker som har
en historie å fortelle som ikke gjør noe
med det, ikke tør å si noe som
ikke våger.
Og det jeg lurer på er du er
jo vinner av frittordprisen, du er en samfunnsdebatant,
du har faktisk dratt et publikum her i
kveld fordi du tør å snakke.
Og med din bakgrunn, dine erfaringer, da lurer
jeg på hva er grunnen til at du
turte å ta en aktiv rolle i samfunnsdebatten?
Jeg har tenkt veldig mye på det.
En ting er at helt siden jeg var
liten så har jeg vært litt sånn smårebel.
Jeg har alltid tørt å stå for mine
egne meninger og ikke funnet meg å bli
rettesatt eller noen ting.
Litt fordi, litt sånn det som var grunnen
til at mamma måtte møte opp på rektors
kontor første skoledag.
Jeg tok av meg hijaben.
Jeg har vært en veldig stav jente, men
jeg tror også mye av grunnen til at
jeg kunne gjøre dette videre i Norge og
jeg var så trygg, er at en ting
er at vi iranere, vi er veldig, vi
kommer fra litt sekulære familier, så vi opplever
ikke den klankulturen og sånt som veldig mange
andre minoriteter opplever.
Men jeg og, i Norge så er det
bare meg og mamma.
Vi har ikke noen stor familie så hvis
jeg går ut i media og sier noe
så er det ikke sånn at 4-5
onkler fra forskjellige steder i Norge ringer mamma
og ned og sier at Sara har drittet
seg ut eller noe sånt.
Jeg opplever at mine pakistanske venninner noen ganger
så har de sett gjennom tekstene mine og
gitt litt ekstra påfyll og sånt, men de
kunne aldri signert den teksten med deres eget
navn, for de sier at da ringer ikke
bare slekta mi i Norge, de ringer fra
hele Europa for å kritisere det jeg sier
og skriver.
Og det er jo litt på grunn av
at jeg har hatt en mamma som alltid
støtter meg og heier og løfter meg opp,
ikke alltid hun er enig med meg.
Noen ganger så har hun bare tenkt orker
du å gjøre utsatte for dette her igjen?
Mens andre opplever at familien der sier at
ja, men hvis du sier dette vi skjønner
hva du mener, men de andre i familien
skjønner ikke det.
Eller at hvis du sier dette her så
blir det flaut for bestemoren din å gå
i moskeen og sånne ting.
De bygger opp en sånn type mur og
sensor som gjør at veldig mange ikke kan
ta ordet eller engasjere seg.
Og jeg har jo møtt veldig mange som
bærer veldig sterke historier.
Jeg tror noen av de menneskene har tenkt
å gi ut boken i nærmeste fremtid fordi
de har en veldig sterk historie med å
bli tvangskiftet som barn her i Norge.
Dessverre en av mine venninner, Daniela, har jo
gjort det allerede, eller opplevde det når hun
var tenåring.
Men mange av de kan ikke stå frem
når de lever i dette her, eller når
de bor sammen med sin storfamilie fordi de
vet at de får så store konsekvenser og
de har ikke den samme friheten til tross
for at vi lever i et av verdens
likestilte land, som noen sier.
Det du har, skal vi si, markert deg
på i Norge før det ble geopolitikk, er
jo som gjeng aktivitet.
Det er æreskultur.
Og veldig mange av oss som sitter her
i kveld, er jo folk som syns at
staten er for stor der den burde være
liten.
Og kanskje for liten der den burde være
stor, i hvert fall hvis den mener til
alvor.
Så er det noen av oss som mener
at den ikke burde være stor der heller,
men det er noe slags en sak.
Vi kan ta den en annen dag.
Men din historie peker jo i retning av
at du kan gjammen få tekniske tatt på
besøk hvis du gjør noe gærent med tomta
di.
Men når du får kastet stein på huset,
eller du sier noe offentlig og blir truet
på livet, så er det ikke like mye
man er ikke like nidkjæret på å følge
det opp.
Da er det mye mer formaliteter som må
på plass.
Ja, og så fellet tre i nabonshaget.
Fordi den lå jo på et sted som
bare var stein.
Det var jo veldig problematisk å søke om,
og du måtte ha tilatelser og ha riktig
person til å felle det og sånt.
Det var mye formaliteter, men når det kommer
til at ungdommene skyter hverandre 50 meter unna
sin nærmeste kebabshop av år, da snakker man
om at vi trenger bare mer fritidsklubber, så
løser dette her seg.
Og det er jo sånn der, og jeg
synes det er litt fennig, fordi de aller
fleste som sier det, de har jo ikke
bodd i Søndre Nordstrand, eller kjenner Søndre Nordstrand
så veldig godt.
Fordi er det noe Søndre Nordstrand har, så
er det nok av fritidsklubber.
Jeg tror vi hadde hver andre kilometer du
beveget deg i Søndre Nordstrand, så er det
to-tre tilbuder for barn og unge, fra
de er barnehagealder til de er 25 år.
Ikke sånn til de er 18 år eller
fullføre videregående, til de er 25 år.
Fordi de er vant til at folk faller
jo ut av samfunnet, så de skal fortsette
å gi dem sjanser til de er 25
år voksne menn.
Det er jo kjekt der oppe, for det
er jo masse gjenger der også som kan
befolke disse klubbene, så det er liksom man
er ferdig organisert.
Ja.
Da er man ferdig skolert.
Neida, men det er håpløst det der med
at alt for mange ganger så hørte jeg
at vi trenger mer fritidsklubber.
Trenger vi det virkelig der?
Fordi vi har jo oppskriften på at vi
har jo hatt mer enn nok fritidsklubber i
Søndre Nordstrand men noen av Norges farligste og
verste organiserte kriminelle miljøer, som man leste om
i Aftenposten nå nylig, det er jo fra
mitt gamle nabolag.
Og dem har jo vokst opp med alle
disse satsingene.
Ikke bare det, vi har i tillegg til
fritidsklubber så har vi også brukt, bare på
den første områdeløftet i Søndre Nordstrand så brukte
vi 120 millioner.
Det gikk jo mye til byråkrati og utredning
og alt dette her.
Hva skjedde?
Det er bare fasade.
Og så Are Sørberg som sitter her han
kunne jo sikkert hatt en lang foredrag Han
kunne hatt en lang foredrag om alt dette
her med slåsseri som har vært med å
skape bedre integrering og kaste masse penger etter
bedre tiltak og få flere til å gjennomføre
barnehageoppløpet der.
Det er jo litt oppleret fordi folk begynte
ikke barnehage i Søndre Nordstrand.
Det er en bydelen som også har hatt
rekordmange elever som kommer i førsteklasse og har
vetat om særskilt norske oppleier.
De er født i Norge, foreldrene deres er
født i Norge, er hvertfall en av de
men likevel så kan ikke barna deres grunnleggende
norsk for å begynne på barneskole.
Fikk du sånne bekymringssamtaler da du ble truet
på livet?
Fikk du sånne bekymringssamtaler fra kommunen da du
begynte å få kastet stein på huset ditt
og sånt?
Nei, faktisk ikke men på det tidspunktet så
snakket jeg med, hadde jeg enkelte kontaktpersoner som
jeg alltid kunne snakke med i politiet.
De beroliget meg og et tidspunkt der jeg
fikk mye trusler, så bodde jeg ikke hjemme.
Da var vi på Norges ferie og vi
kom oss litt bort hjemmefra.
Naboen som filmet var bekymret hele tiden da,
men det gikk stort sett greit.
Det er mye ting jeg kan kritisere i
det norske samfunnet, men politiet er ikke en
av dem, fordi de har alltid stilt opp
for meg.
Selvfølgelig, det har jo blitt henleggelser og sånne
ting, men jeg har alltid visst hvor jeg
har visse mennesker i politiet og de har
alltid vært der og tatt ting på alvor,
og så har de gitt meg en del
instrukser på hva jeg bør gjøre for at
ting ikke skal bli så ille som det
har vært tidligere.
Så det vi på en måte ikke kommer
utenom, og det er vel rimelig å si
at det ikke er veldig mange arbeiderpartivelgere her
i dag.
Du har vel hatt en evolusjon i synet
ditt på dine partifelder, på hvordan de håndterer
samtidens store spørsmål.
Er dette partiet helt rigget for å løse
de spørsmålene som trenger å løses i det
nærmeste?
Lokalt i Oslo så opplever jeg at det
fortsatt ikke er de ser disse problemene, men
det er ikke vilje til å håndtere det,
og de prøver heller ikke med disse.
Nå har de begynt å se en del
løsninger på ting, men fortsatt så er det
litt uleit det er litt for lite.
Nasjonalt så opplever jeg at Arbeiderpartiet er et
parti som lytter mer til meg og faktisk
gjennomfører mye av tingene som vi sier, og
det gjør de sammen med veldig mange andre
partier på Stortinget, det er ikke bare de.
Men jeg synes det har vært litt for
mye snillisme i norsk politikk, ledet av egentlig
begge styringspartiene, og man har vært litt for
naiv.
Igjen så har det sånn at man tror
jo at det skal gå seg til så
veldig godt her i Norge.
Når den første planen for æreskultur og tvangsekteskap
kom, så sa det at vi trenger den
bare i fem år, så skal folk klare
å integrere seg og bli veldig dyktige.
Vi har hatt rekordmange saker i norske rettsapparater,
og vi har fortsatt veldig mange saker som
kommer også i som melder fra til barn
- og familiedirektorat og IMDI, som går på
disse sakene her.
Det sier noe om at folk har ikke
blitt integrerte, selv om de har hatt nesten
50 år med botid i Norge.
Vi har jo på podcasten vår, så skal
vi bidra til det som heter The Nanny
State Index.
En internasjonal måling av nanny state tiltak, som
Tyrkiet for tiden troner på toppen av, men
det er fordi Norge ikke ble innrapportert forrige
gang.
Så vi skal sørge for at vi tar
over den førsteplassen snart.
Men vi har jo et statsapparat som er
en sånn nanny for den lydige majoriteten.
De som følger lover og regler, de må
bare...
De blir dømt til å følge enda flere
lover og regler, og det blir store konsekvenser
hvis du ikke gjør det.
Og så møter du sånn, kall det for...
For å bruke et motebegrep, genuinfasisme.
Det er agenter fra regime i Iran som
suber rundt her sånn, og det er liksom
ikke så mange virkemidler vi har.
Og det er litt rart.
Ja, det er det.
Jeg kan jo nevne at det seneste i
dag, jeg kan jo sende den til deg.
Jeg sendte den til Trond også.
Vi har jo blant annet religiøse ledere.
Det er en imam som i dag hadde
lagt ut en innlegg der han sier at
det er i forbindelse med id, ramadan og
sånt nå så er det veldig vanlig at
vi gir donasjoner.
Men også noros, som er iransk zoroatisme-religion,
så er det veldig vanlig å gi også
donasjoner.
I forbindelse med dette her, så er det
veldig viktig at folk gir penger til den
iranske ambassaden som kan hjelpe med veldedighet inne
i Iran.
Iran står jo på sanktionslista til EU og
USA.
Så alle som donerer penger bør jo egentlig
følges med på økokrim og sånt nå.
Jeg har jo gjort det jeg gjør når
jeg mottar sånne tips, så tenker jeg at
jeg varsler myndighetene, så vet jeg at myndighetene
sier takk for tipset, og så hører jeg
aldri fra dem.
Men jeg savner jo egentlig at man burde
kanskje se noen reaksjoner eller et eller annet
ting, fordi jeg bare ser mer og mer
av at det er regimeaktive folk denne imamen.
Han postet to innlegg i dag der han
ber om donasjoner.
Jeg tenker jo også at det her er
en positiv tegn også.
Det er ikke bare negativt at han tigger
penger etter for ambassaden.
Noe må jo gå galt i Iran når
ambassaden ber imamen Shia imamen om å komme
og tigge penger, da har krano stoppet der
nede, eller konton er tømt.
Jeg har sjekket, konton er fra DNB, og
den tilhører også iranske ambassaden.
Det er bekreftet.
Jeg blir litt sånn bekymret, for vi er
så veldig vi venter jo fortsatt på at
noe alvorlig skal skje.
Vi vet jo ikke hva de pengene her
går til.
Går det til myndighetene for å drive med
mer undertrykkelse?
Går det penger til folkstråkket nettverket som driver
og bomber ambassaden?
Eller hva skal disse pengene gå til?
Det er så mye usikkerhet der.
Men nå ser jeg at du har tegnet
deg.
Ikke en overraskelse, det er meg igjen.
Men nå har vi jo snakket veldig mye
om de negative sidene ved ting.
Vi har snakket om dagens regime, utfordringene som
ligger i det, og alt som har skjedd
etter 1979.
Men for å balansere litt da, og spesielt
for meg da, som en representant for de
blenda hvite store, tjukke nordmenn i salen her.
Kan ikke du fortelle litt om de positive
sidene ved iransk kultur og det iranske samfunnet
til oss, så vi får balansert debatten litt?
Ja, det kan jeg gjøre.
Hvor mange her i salen har Uber?
Appen?
Eller bruker du Uber?
Eller har brukt Uber?
Nesten alle.
Grunneren bak Uber, det er en iraner.
Veldig mange av de appene dere bruker, er
iranske ingeniører som står bak og hiter folk.
Iskremen dere liker å nyte om sommeren, det
er også oppfunnet i Iran.
Det er ikke italienerne som oppfant gelato, den
kom faktisk fra Iran.
Vi har en egen bygg i ørkenen, som
man har gravd ned under bakken, som gjør
at man klarer å beholde en sånn type
kjølerom som gjorde at folk kunne gå og
lage is og ha den om sommeren.
Så veldig mye av lussekattenes safran, det er
også fra Iran.
Det er mye ting som er positivt, og
veldig mye ting som vi bruker i dagens
hverdag som er preget å komme fra Iran.
Eller folk som har rømt fra Iran.
Mange tror jo at demokrati, det var jo
noe som romerne og vestens samfunn egentlig hadde,
men det var jo sivilisasjon lenge før, og
samtidig i Iran også.
Vi har jo hatt våre storhetstider og sånne
ting.
Så vi har jo egentlig lang stolt historie.
Det skal ikke være noe tvilo om det.
Det er ikke bare negativt.
For å si det sånn, det regime her
er ikke Iran.
Det er en liten gruppe med arabere som
styrer.
De snakker jo ikke farsi, de har prøvd
å slette språket vårt.
De har prøvd å implementere mye arabiske ord
i farsien vår.
De har prøvd å fjerne kulturen vår.
Noro, som jeg snakket om, Zoratismen, var jo
den iranske religionen i gamle dager.
De har prøvd å utslette den.
De har prøvd å sørge for at vi
ikke får lov til å feire våre feiringer
og ritualer og sånne ting.
Så, ja.
Så jeg har mye fint å si.
Det er ikke bare negativt.
En annen ting, som også indikerer at du
tenker på en ting om Iran, er at
du har stått i en mer eller mindre
kontinuerlig storm, trusler på gata, det er uro
for familien i Teheran.
Og du leder LIM, du stikker deg frem,
du publiserer, du debatterer, du vinner priser.
Og da er jo spørsmålet, hva er det
som gir deg troen på at det er
håp for Iran?
Gatene, altså de menneskene som skal ut i
gatene, som må til for at det regimet
skal falle og at noe nytt skal komme.
Og at det faktisk kan vinnes.
Og for oss som blender oss som politiske
hjemløse, etter at vi ble kastet ut av
valgsystemet.
Hva er, hvordan bør vi tenke på dette?
Hva er det vi skal lite, som gjør
at vi føler mindre avmakt overfor alle de
rare beslutningene som treffer?
Jeg tenker at man aldri må gi seg.
Før jeg ble aktiv og ga opp internt
i AP, så var jeg også aktiv i
AUF.
Det var der jeg startet med mitt politiske
engasjement.
Noen lurte meg om at de skulle få
gratis måltid på skolen og gratis buss, og
da var jeg solgt.
Så ble jeg også interessert i veldig mye
ting i AUF, men samtidig så opplevde jeg
at AUF var ikke helt noe for meg.
Og jeg følte meg mye dårligere varetatt i
AUF enn det jeg gjorde i Arbeiderpartiet.
Så jeg meldte overgang til Arbeiderpartiet, og jeg
opplevde ofte at hvor enn jeg gikk hen
i AUF, så bygde man litt murer, fordi
jeg ble allerede da oppfattet som veldig kontroversiell.
Men jeg har aldri valgt å gi meg,
eller gi de folkene som alltid har prøvd
å stempe meg for det ene og det
andre rett.
Jeg har fortsatt å engasjere meg i en
ny organisasjon, i et nytt miljø.
Jeg har vært veldig opptatt av dem, og
det er en av grunnene til at jeg
fortsatt ikke har meldt meg ut av AAP,
for hvis jeg gjør det så vet jeg
at det er noen som kommer til å
feire det også.
Så derfor har jeg bare bestemt meg for
at jeg er fortsatt med dem, og jeg
blir der en stund til, fordi jeg kan
utfordre dem bedre internt enn eksternt.
Man må aldri gi seg.
Man må også være den der møteplageren, nabokjæringen,
som har mye meninger og sterke meninger om
veldig mange ting, og så må man tåle
at man ikke alltid er enig.
Jeg møter mest folk som jeg er uenig
med, enn jeg er enig med.
Og det synes jeg at noe flere bør
lære av.
Takk.
Jeg tenker på det med at det er
en risiko for at iranske samfunn har beveget
seg i en lignende retning som Russland ser
ut til å ha beveget seg.
At du har en taus majoritet som tenker
det.
Og så vanlige folk, de har nok med
sitt eget liv å tenke på det at,
jeg kan ikke så mye om politikk, men
jeg ser at det er stabilt.
Det er sånn jeg opplever russere tenker om
Russland.
Du satser på den sterkeste hesten.
Og en annen variant av det spørsmålet er
er opposisjonen har en akilleshel av at den
er individuelle grupper, mens regime bygger på det
som vanlige folk, ok, det er ikke helt
perfekt, men du har et system det er
ro og orden, det er tradisjons, mens opposisjon,
det gjelder egentlig det politiske miljøet her kanskje
også, at individer har en akilleshel, at man
har ikke en samlende divisjon.
Og nå kjenner ikke jeg til Palavi så
godt, har han eller opposisjonen en samlende visjon
tror, er næringsliv noe, altså godt utdannet befolkning,
kan det være noe, eller snakker Palavi eller
opposisjonen om sånne ting?
Ja, når det kommer til dette med at
folk er litt tause i Iran, de har
jo engasjert seg de har gjort en del
demonstrasjoner men da har det vært enkeltgrupper men
det vi ser nå er jo at det
hele befolkningen er i demonstrasjoner religiøse, ikke-religiøse,
næringslive arbeiderne har demonstrert alle hele mangfoldet i
Iran demonstrerer, så der føler jeg at folk
er mer samlet og det som skjedde i
januar, når han sa gå ut og demonstrere
klokka det og det så gikk jo folk
ut akkurat det tidspunktet.
Og nå, mens den krigen har pågått, så
har jo noen timer, cirka 6-7 timer
før Israel begynte å angripe Iran, så hadde
Palavi sagt at, for det første så hadde
han bedt folk om å bruke en app
som er mer kryptert og sikker for å
kommunisere med hverandre, og for det andre så
hadde han sagt at vær tilbakeholdende, trekk dere
tilbake, vær i trygge zoner, og lytte til
de rådene dere får, ikke gå ut i
gatene, jeg skal si ifra når dere skal
gå ut i gatene og det har vi
jo sett.
Når han gir disse ordrene, så hører folk
faktisk på han.
Altså, når det kommer til Iran og næringsliv,
det er også det som for det første
så har jo Palavi sagt at en av
viktigste tingene for han er at han skal
levere hele veien og sanksjonene forsvinner ikke bare
for at han kommer inn og tar over
makten.
Han skal bevise for verden at han er
i stand til å gjennomføre reformer og alt
dette her, og han skal også bli belønnet
med at sanksjonene blir fjernet så fort han
har satt i gang de gode reformene inne
i landet.
Og Iran er et veldig rikt land.
Det er det som er så paradoks med
at en imam driver og tigger penger for
iransk ambassaden.
For Iran er jo det tredje største rikeste
landet på olje.
Vi har gass, vi har uran, vi har
veldig mye naturressurser.
Vi er et veldig rikt land, egentlig.
Det er bare at pengene forvaltes mye dårligere
enn Norge.
Så jeg er ikke så bekymret for det
og jeg tror veldig mange vil drive.
Ara er kanskje litt...
Det skal mye til og med at man
skal forvalte pengene dårligere enn Iran.
Ara er hjemme her nå, bare sånn du
vet det.
Så jeg tror det vil få til mye
mer i næringslivet, og jeg har jo noen
bekjente der nede som har virkelig lyst til
å få til handel med å drive med
å utvikle alt kunstnere som har lyst til
å utvikle filmer og dokumentar om hva som
har skjedd de årene vi ikke vet noe
om.
Så det er en gullgruve som venter på
å bli sluppet fri.
Yes.
Ja, det er et spørsmål mer tilbake til
Norge da.
Ser du politikerne ta mer...
Se mer problemer med å få integrert de
unge enn det de har gjort tidligere?
Du snakket om at AP og flere på
nasjonalplan ser problemer enn de gjør lokalt i
Oslo?
Tenker du på her i Oslo?
De ser jo disse problemene, jeg vet jo,
de blir informert månedlig fra politiet og etatene
om hvordan utfordringene er og sånne ting, men
hvordan de har tenkt å løse det er
jeg litt usikker på.
Stort sett så opplever jeg ofte at når
vi snakker om alle mulige utfordringer i Oslo,
så snakker vi om at det er veldig
mye strukturelt rasisme.
Er det noe som er veldig strukturert her
i Norge så er det at vi har
den beste verdenen mot diskriminering og rasisme, så
vi har jo egentlig ikke noen store problemer
med det.
Det kan skje at folk opplever noe dritt
i samfunnet eller rasisme.
Jeg skal ikke undersi at det ikke skjer
i det hele tatt, men vi prøver ofte
å lage en sidespor i disse debattene innen
å ta tak i hva som er utfordringene
og hvis du ser på enkeltskolene som de
har tatt opp som de sier at det
er så mye rasisme, 98 prosent av elevene
eller 90 prosent av elevene i den skolen
der har jo myndighetsbakgrunn.
Jeg nekter å tro at det er de
10 prosentene som er europæer eller norske er
det som er problemet.
Yes.
Hei, jeg heter Harald Eidshagen.
Jeg har et spørsmål, jeg tror kanskje det
er et vanskelig spørsmål.
Ja.
Og det har litt å gjøre med med
den situasjonen som Iran og Iranrest overfor akkurat
i dag.
Og det handler jo om hvordan USA og
Israel tar ut og sånn rett og slett
myrder personer i autoritetsstillinger.
Skal vi si at jeg kan jo godt
forstå at det er jo langt bedre å
gjøre det enn å ta ut det stakkars
verdenpliktige, selvfølgelig.
Men hvordan tenker du på den etiske konflikten
i det at her er det folk som
blir drept da?
Drept inni Iran?
Inni Iran, ja.
På grunn av krigen selv?
Ja.
Jeg synes det er veldig tragisk uansett hvor
mange sivile som blir rammet i en krig.
Men nå har vi jo vært 7 dager
inni krigen.
Det sies at det er ca.
et sted mellom 2000-2700 sivile som har
blitt drept.
Og da teller jeg ikke med regimesfolk.
Iranske regime henrettet på 2 dager så henrettet
de over 30 000 mennesker som vi vet
om.
Det er mye mørketall.
I tillegg så driver jo henrettet mange mennesker
daglig fordi de blir mistenkt for å være
motsatt agenter og sånt nå.
Og det synes jeg, altså jeg skal ikke
si at man skal sette menneskeliv opp mot
hverandre, men dette regimen er ikke noen som
tar hensyn til menneskeliv i det hele tatt.
Og de har bevisst valgt å sette raketter
og missiler og flytte på basene sine rett
ved sine skole, sykehus og andre steder for
at det skal ramme sivile mål.
Så de gjør dette her bevisst og målrettet.
Og hvis vi vil spare menneskeliv så må
faktisk denne krigen gjennomføres.
Tusen takk for det.
Det synes jeg var veldig ærlig å si.
Det var et modig svar.
Takk.
Jeg har et spørsmål til egentlig.
Kanskje litt i samme gate, men også litt
annerledes.
Før i tiden hvis du skriver klokken fem
år tilbake eller noe sånt så pleier det
annerledes å sige at ja, ja, Iran og
Iran det er mulig at de holder på
med sånne ting som groteske henrettelser men liksom
sånn i nabelandet så er det liksom sånn,
så forsvinner jo kjempe mange mennesker.
Men så virker det for meg som om
og det bekrefter jeg gjerne som om amersime
har tatt en en veldig aggressiv vending og
så for det første mener du at det
er riktig?
Hvordan fortolker du det i hvert fall?
Hvilken det er aggressiv?
Nå nevnte du akkurat at veldig mange mennesker
var henrettet i Iran.
Ja.
Mens for forskjellen så var det sånn at
henrettelsene var groteske nok men de var ikke
så mange sammenlignet med hvordan menneskerettighets situasjonen var
i andre land i regionen.
Skal svare ganske kort på dette her.
For det første, frykt er den beste valutaen
til dette regimet.
De har brukt frykt helt siden de kom
inn i maktapparatet for å holde folket nede
og frykt funker som bare det egentlig for
å klare å ha et overtak på mennesker.
Og tidligere så kunne de fengsle folk og
dømme de til døden, men nå er fengslene
i Iran fulle.
De har ikke kapasitet til å fylle opp
mer i fengslene.
En ting som jeg glemte å nevne er
at regimen merket også i januar at de
var inflitert.
De måtte hente 5.000 soldater fra Irak
fordi deres egene begynte å brenne kortene sine
og si at vi vil ikke være en
del av dette regimet og sånne ting.
Så hele regimet har jo mistet mye av
grepet i det hvor for eksempel politiet og
Besij og sånt nå styrte.
Så de er jo veldig desperate.
Da må de ty til alle maktmidlene de
har.
De prøver å overleve så lenge de kan,
men tiden begynner å spise dem opp.
Da må de ty til mer vold for
å kanskje se om det funker igjen.
Det gjør det nok ikke nå.
Men når de hentet 5.000 soldater og
vi vet bare om de fra Irak, det
er hentet flere fra Hezbollah og andre steder.
Yes.
Ja, det er jo som litt det vi
var inne på i sted om rasisme og
det med at det var et soleklart flertall
på flere skoler, mest på Eskanten da, som
har et flertall av barn med innvandrerbakgrunn på
de skolene.
Og da vi har et ganske solid mindretall
med etnisk-norske og så tenker jeg at
ja, det er et sidespor å snakke om
det, men det er også ganske viktig å
nevne at de fleste av de innvandrere som
skal ta opp det med at de føler
på rasisme er jo akkurat de samme som
påstår og mener at alle norske jenter er
horer, og at ja, nei, Norge de skal
tilpasse seg oss, og derfor så kan på
en måte ikke andre norske jenter gå kledd
på den måten, fordi Iran for eksempel, så
kan de jo ikke det.
Og det er det som er så dobbelt
moralsk med alle de innvandrere som skal sitte
og mene at rasisme er såpass stort utbredt,
for det er jo genuint ikke det.
Vi har et kjempebra system i Norge.
Hvis ikke jeg husker riktig, så var det
jo en politiker som fikk bot på seg
for å greie å si N-ordet til
en mørk jente på en barn da han
var dritafull.
Og bare det forklarer jo akkurat hvor hardt
vi tar grep i den rasismen, men vi
tar jo ikke noe grep i den rasismen
som er mot de etniske norske i sitt
eget land.
Ja, og mange av mine venner sier at
hadde noen bare oppdaget den rasismen vi har
mellom innvandrergrupper og mellom minoritetene, så hadde det
virkelig blitt skremt.
Da hadde man fått alle handlingsplaner og sånne
ting etter seg.
Fordi når jeg er i Tyrkia på ferie,
så når jeg begynner å bli mørk, fordi
jeg er ganske lys akkurat nå, så er
jeg veldig lys til å være meg selv.
Men på sommer så blir jeg veldig mørk,
og da får jeg høre kommentarer til «Åh,
du var så mye finere når du kom,
du ble så mørk og skitten nå».
Det sier tyrkierne.
Så der har det veldig stas å være
lys i huden og sånne ting.
Og sånne små kommentarer på bekledning og sånt
noe, det har jeg hørt mye mer av
de siste årene på enkelte steder.
Jeg synes det er litt sånn trist når
jeg hører veldig mange videregående elever fortelle at
de opplever at en jente på din alder,
eller yngre, som forteller at når de går
med tettpåsittende klær, så får de beskjed om
at de har dårlig moral.
Det er ingenting med klesstilen din som skal
fortelle at du har dårlig moral eller ikke,
men den personen som begynner å bedømme noen
basert på klesstilen sin, den personen har dårlig
moral, eller dårlig oppdragelse, vil jeg si.
Men ja, det er et veldig stort problem,
og det er en økende problem blant dagens
unge generasjon, og så ser jeg at veldig
mange kvir seg til å ta den debatten
fordi den er ikke så veldig populær.
Men de aller fleste av mine veninner som
har to jenter som er kurde syrere, de
er like gamle som meg, men de har
ikke lov til å gifte seg med den
mann de har forelsket til.
Fordi han ene, han er fra Gambia, og
han andre, han er vel fra Sri Lanka,
tror jeg.
Sri Lanka, India.
Og de er for mørke for syrere og
kurdere, og de har ikke noe å si
om han har konvertert og gjort alt sin
riktig.
Han har bare feil farge, og feil alt
som er nasjon og sånne ting.
Så, yes.
Jeg tror vi nærmer oss slutten, men jeg
tror vi skal si at vi som er
her i kveld er glad for at du
fikk det livsløpet du gjorde og endte opp
her, fordi du har et netto positivt bidrag
til samfunnet.
Tusen takk.
En applaus for moren også, som faktisk tok
riktig livsvalg på et eller annet tidspunkt.
Og reddet et liv.
Ja, ellers hadde jeg vært gift og hatt
fire-fem barn for lenge siden, og hun
hadde vært best om å møte meg tidlig.
Tusen takk til henne.
Og for å bevare en kultur her som
fortsatt anser det som svært uhøflig, og henretter
30.000. Ja, absolutt.
Og så skal jeg bruke de neste ukene
og månedene på å forstå hvordan folk kan
ha sånn halveis regimeutroholdninger i Norge.
Men, vi er ved slutten, og vi har
en tradisjon her sånn, for å dele ut
argentinsk vin til våre forholdsholdere.
Tusen takk!
Applaus Hjertelig.
Kan jeg komme med en fun fact?
Den vin vi kjenner i dag, den kommer
jo, i dag så sier man at vin
kommer fra Armenia, og det er der vinene
ble oppdaget.
Men, det sies at det gamle Persia, helt
nord i Iran, der min mor sin familie
kommer fra mot Erdebil og Tabriz, og mot
Azerbaijan, det er der egentlig, det finnes til
den dagen i dag, gruver som man har
opplagret vin og sånne ting, og det sies
at det er der egentlig vinen kom, men
siden religion og disse tingene kom, så bevegde
de seg mer og mer mot Europa.
Så vinen, den kommer...
Iran det også.
Ja, det er Iran det også, det er
ikke fransk, men...
Så det skal være en morsom en, og
en litt sånn vanlig en.
Herlig, det går bra.
Tusen takk, hjertelig.
Tusen takk for oss, tusen takk for at
du kom, og fortsatt god aften.
Kjøpte du en pils?
Tusen takk.
Applaus Takk for at du hører på
Sidelinja podcast.
Snakk gjerne om oss, lik, del og anbefale
oss i podcast-appen din, eller delta i
kommentarfeltet på YouTube.
Har du ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål,
eller noe annet, så finner du all kontaktinfo
på sidelinja.transistor.fm