Velkommen til Sidlinja, podcasten for politisk hjemløse.
Og de som lurer på hva venstresiden skal
mene om 12 år.
Rundt bordet i dag, 12-betjent Sørensen og
meg selv, Vegard Nøttes.
Ja, det har...
Trump er ordentlig sint.
Han er irritert.
Han har ikke hørt det alle vet, nemlig
at 12 er tull.
Nei, så når Høyestretten sa at, vet du
hva, disse 12-greiene du driver med nå,
det har du ikke lov til.
Da blir han ordentlig formannet.
Ja, han har veldig...
Mer eller mindre kalt en del av disse
dommerne for landsforedre.
Ja, til og med dommerne han har utnemt
selv, blant annet hun Amy Cullen Barrett, som
var satan selv ifølge norske medier.
Hun har rett og slett tatt en prinsipiell
holdning til at det er ulike roller i
amerikansk styresett.
Jeg hørte for, det begynner å bli en
stund siden nå, en podcast hvor hun var
gjest.
Det var vel Mary Weiss som gjorde denne.
Hun er revirkelig reflektert.
Ja, og hun har alt det norske medier
beskrever henne til å ikke være.
Yes.
Og det som vel blir bemerket fra Høyestrett
er at Trump har påtatt seg rollen som
både president og finansminister og kongress i ett.
Og det er ganske begrenset adgang til å
skalte og valte med 12 lovgivning, uten at
du har vektige grunner for det.
Og de vektige grunnene man har, det går
på...
Ja, det er sånn krise, krig, urettferdig handelspraksis.
Et virkemiddel for presidenten for å gjøre noe
på kort sikt til kongressen får summe seg
og gjort noe på lang sikt.
Ja, og dette her har jo vært et
problem som bare har vokst og vokst og
vokst gjennom mange presidenter.
Mer og mer har blitt avgjort i executive
branch, som de så fint kaller det i
Hvitehus, i stedet for i lovgivne.
Og nå fant de plutselig ut at noen
tydeligvis gikk for langt, så da sa de
stopp.
Ja, det har for så vidt skjedd noen
ganger før.
Det som har vært å merke i seg,
det er at i den dommen her, så
er flertallet enige at han ikke har lov
til dette her, men flertallet er også uenige
i begrunnelsen.
Ja, det er det.
Og det er jo en stadig mer politisert
høyestrett, så det ene mindretallet i flertallet, som
er de såkalt liberale dommerne, altså de som
er utvektet av demokrater, kritiserer flertallet for å
være litt wishy-washy på, eller sitt medelflertall
i dommen mot Trump for å være litt
wishy-washy på begrunnelsen.
Det er jo flere og flere av dommerne
som skriver hver sin mening med dette, utenfor
å holde på å si i dommen, hvor
de gir sin personlige take på det.
Og sånn som Justice Elena Kagan.
Hun synes jo egentlig at i utgangspunktet burde
man jo ikke ha så mye begrensninger på
hva man kan gjøre i det fitte hus,
men ikke dette.
Kagan er demokrat.
Hun er det vi kaller en liberal dommer,
det vil si at hun tolker loven i
sin tid.
Mens på den andre siden, blant de som
da var mindretall, de mente jo at mer
eller mindre så har kongressen avstått fra å
drive med dette, og gitt denne makten til
det hvite hus, og den har de.
Vært kritisert i generasjoner, denne maktavståelsen fra kongressen
til presidenten, men det har jo da vært
slik ved hvert valg, at den sittende presidenten
har syntes at det er veldig gøy med
makt, og det har jo gjerne det flertallet
som har fulgt med denne presidenten inne i
kongressen.
Og når det er vi demokrater som har
flertall, så er det jo ikke noe gøy
å begrense makten, og det samme yser seg
i en stærk tilfelle når republikanerne sitter med
makten.
Og dermed så blir det, hva det man
sier, det er en venstre støvel og en
høyre støvel som marsjerer taktfor fremover mot akkurat
det samme autokratiet.
Ja, men det er veldig rart å høre
på, og så skal det sies at, nå
har jeg jo sittet og hørt på Høyre
Radikal podcast, amerikansk sånn, men der er det
liksom, yes, dette var den rette dommen.
Sånn, det er helt riktig.
Her tar de dommerne jeg vanligvis liker feil.
Så dette er ikke noe sånn veldig høyre
venstre i den politiske leierne?
Nei, og hvem vet, det er jo ikke
helt til å kjenne igjen denne politiske landskapet
i USA nå.
Men det finnes en del prinsipielle tenkninger på
amerikansk høyreside, fortsatt.
Stadig mer i landflyktighet, dessverre.
Men ja, det er jo også i uttakt
med mye av resten av verden, som ikke
synes det er noe gøy å ødelegge den
globale frihandelsverdensorden som vi har hatt.
Der kan vi vel slutte oss til å
rekne at det beste hadde vært ingen toll
og frihandel, men slik er det ikke.
Så det Trump responderte med da han tappte
i Høyestrett, fordi Trump var jo ute med
disse differensierte tollsatsene for alle mulige land.
Høyestrett har nå sagt at det er ulovlig,
det kan du ikke gjøre.
Så da har han gått til et annet
juridisk grunnlag og innført en generell toll mot
alle.
Hva var det for noe?
På lørdag formiddag var det 10 prosent, og
på lørdag ettermiddag ble det plutselig 15 prosent.
Det føles som han slår litt terning.
Nei, den terningen lander ikke helt riktig.
La meg slå den på nytt.
Ja, det var 15, det er helt bra.
Det er på tvers av handelsavtaler han faktisk
har inngått med land som Argentina og Japan,
og hva det nå er for noe.
Det betyr ikke det egentlig, da begynner jo
dette å bli en sak for VTO også.
Men det er spørsmål.
Det er jo en organisasjon som ...
Det er liksom en litt kardemommeby-organisasjon, for
det er ingenting å legge bak det, det
er liksom ingen makt.
Nei, jeg tror de var litt avhengige av
at den største valen i dammen er med
på notene, og det er den ikke lenger.
Så den vet hvordan dette lander.
Jeg synes det er veldig rart at de
ikke kan klare å komme frem til noe
i kongressen og VTA.
Her er det mulighet for å få enighet
langt over skillelinjene, og da burde man jo
bare få det.
Man skulle tro det var mulig, men kongressen
i USA er en sånn sjelden dysfunksjonell institusjon,
altså.
Veldig rart, for du har jo både i
begge husene, så har du folk der veldig
tilgjengere av frihandelen, og de utgjør langt mer
enn halvparten av de som er der.
Men man trodde Arbeiderpartiet og Høyre hadde partipisk.
I USA, der har de partipistol.
Ja, det er kostbart å gå mot sittende
administrasjon og bære for hver presidentperiode som går,
fordi ingen av partiene er villige til å
faktisk redusere presidentens makt.
Men dette fører jo til en del reaksjoner
internasjonalt.
Argentina, Kolumbia og Australia var de som hadde
kommet godt ut av første fasen av handelskrigen,
fordi de hadde fått den lave satsen på
10 %, og de får da nå 15,
så de har jo gått i tenkeboksen.
Handelsministeren i Australia, Don Farrell, gir uttrykk for
Australias tro på fri og rettferdig handel.
Slutt å snakke om rettferdig.
Så høres du så mye mer forluftig ut.
Ja, det kan du si.
Men det varsles fra Australia at nå skal
man inn og se på alle mulige virkemidler
for å få stabilisert situasjonen og muligens gjøre
mottiltak, men den kjedeeffekten som Trump har satt
i gang her er altså så kontraproduktiv, og
tåpelig at det er vanskelig å få hudet
rundt, og at dette er en nominelt høyresidepresident.
Nei, dette forteller at han sitter et eller
annet sted i ytre sentrum.
Amerikansk ytre sentrum.
Amerikansk ytre sentrum, viktig nok, men det er
ytre sentrum allikevel, også bare på en annen
målstokk.
Nei, hvem vet hvordan dette lander, men det
har jo vært gledelig å se at det
er en veldig stor andel av norsk ytre
sentrum som nå er veldig opptatt av frihandel.
Ja, det er veldig positivt.
Også finnes det jo de i Norge også
som bruker på en måte de samme argumentene
som Trump gjør for å innføre den tonnen
han hadde innført.
Det er dette med handelsbalanse, for det er
jo kjempeviktig greier.
Yes.
Jeg har lyst til å poengtere at jeg
har et kjempehandelsunderskudd med både pubben jeg var
på i går, Rema 1000 og…
Swedish Match.
Ja, spesielt Swedish Match.
Jeg har et handelsunderskudd med veldig mange, også
har jeg et handelsoverskudd med min arbeidsgiver.
Og da går jeg i pluss.
Det å ha et handelsoverskudd, det er kontra
underskudd over en eller annen tilfeldig landegrense.
Det er egentlig helt uvesentlig, ikke sant?
Ja, også er USA i den privilegierte posisjonen
at de kan ha vedvarende handelsunderskudd med flere
enn de har handelsoverskudd med.
Fordi verdens etterspørsel etter sedler med påtrykte hodet
av Washington er større enn…
Man får veldig mye gratis varer fra resten
av verden.
Ja, men det kan jeg på en måte
argumentere og se argumentet fra andre siden og
si at ja, men det er noe vi
vil vekk fra, for det er risiko, ikke
sant?
Den dagen folk sier at hvis du ikke
orker på USA lenger, så får du kanskje
mista deg selv.
Men det har også vært et vanvittig privilegium
i hele etterkrisen, egentlig i hele Bretton Woods
-perioden, altså fra 2.
verdenskrig.
Utfordringen er at de har misbrukt det.
Det har de.
Og dermed så har de endt opp med
en voldsom statsfjell.
Og så er det vel egentlig, tror jeg,
i Trumps hodet, det han prøver å komme
til livs ved å begynne å kunne med
frihandelen.
Og så tror jeg det krever mental gymnastikk
som er ganske utafor og mye økonomisk teori
som ikke stemmer.
Ja, og så er det et sånt vesentlig
poeng med USA, som er at vi har
jo alltid hørt her i Norge at vi
er en liten og åpen økonomi, som betyr
at en veldig stor del av våre næringsvirksomheter
er eksportrettet, olje åpenbart, men også fisk og
mye annet.
Aluminium, ja, det er størkende energi rett og
slett, ikke sant?
Vi sender det ut, og det er handelsaktivitet
som holder kjelen i gang her.
USA er ikke sånn i det hele tatt,
en veldig relativt sett liten andel av økonomien
som er eksportrettet, de er lite avhengig av
det.
De har nytt gått av å importere store
mengder billige kinesiske produkter og sånn, men de
er et kontinent, og de er relativt selvforsynt,
har gode interne forsynningslinjer, det er billig å
transportere ting i USA.
Så de er jo i den situasjonen at
de negative effektene av å kødde med frihandelsstrukturen
i verden er nominelt sett litt mindre for
USA enn det er for mange andre land,
og det gjør jo også at du kan
gjøre domre ting uten å merke så mye
til det, i samme grad.
Hadde vi gjort de samme tingene i Norge?
Ja, da hadde vi vært bøttføkt.
Det hadde vært å trekke av begge fotkanonene
samtidig, uten verdensgod.
Norge innfører 5% tål på all import
til Norge, og da er Norge skutt i
filer, ikke sant?
Vi klarer å overleve med å ha masse
tål på mat, det overlever vi med, men
hvis vi begynner å sette importverden på alt
mulig annet rart, så går det fort dårlig.
Vi får se om vi klarer å komme
til et fornuftig handelssystem som kan virke som
vi må bli ferdig med tre år til
med Trump først.
Jeg tenker at tre år til med Trump,
så kan det hende Rødt steder å gå
på barrikadene for frikapitalisme.
Det er jo sjeldent fokuserende å ha en
felles fiendom, ikke sant?
Men så blir det mye rart med denne
felles fienden, for plutselig så sitter du der
sånn, du er grønn lenning, og har ant
fred og ingen fare, plutselig så er det
et svært naboland som skal erobre deg ved
militærmakt om nødvendig.
Det kommer overraskende på, for du har jo
til og med alliert med denne makten.
Det føles veldig rart.
Og etter at du liksom har vært igjennom
en runde med sånne trusler, så er den
neste truslen at de skal sende deg et
sykehusskip.
Ja, men det var jo hyggelig.
Det er sånn, jeg har ikke bedt om
det, jeg trenger det ikke, hva faen er
det du holder på med liksom?
Og det er jo egentlig så langt jeg
kan forstå, ingen andre som skjønner heller.
Men Trump skal nå sende et sykehusskip til
Grønland.
Er det et plaster på sår i unnskyld?
Nei, det er det ikke.
Jeg tror mellom linjene at det han prøver
å si, er at de er så nødstilte
der oppe på Grønland, at her kommer snille
USA og sender dem et sykehusskip, for det
er akkurat det de trenger.
Ja, det er vel kanskje det signalen han
prøver å sende på hjemmebane.
Det kan jo ikke være noen i Europa
som tenker at dette var jo jævlig bra.
Nei, og jeg så vel Mette Fredriksen svarte
på det relativt sarkastisk.
Men det var jo da en interessant situasjon
som oppstod utenfor Grønland, fordi nå er en
gang Grønland alliert med USA, og det var
en soldat på en amerikansk ubåt her forleden
dagen, som ble akutsyk, og han måtte rett
og slett ha en sånn medisinsk evakuering fra
ubåten, som var utenfor Grønland.
Det var de jævla dansker som sto for.
Han landet da på et grønlandskt sykehus, ikke
på et sykehusskip.
Jeg vet ikke hvor mye, ja, hvem vet
hvor han landet hen, men det må jo
være helsetjenester på Grønland, selv uten dette sykehusskipet,
men det er bare så rart, det er
så merkelig.
Det illustrerer problemet med politisk makt på mange
måter, for det har ikke vært så ille
som det er med Trump nå, men det
har nok vært et problem hele tiden, at
du sentrerer så mye makt i så få
hender, selv om du har demokrati og alt
det der, den amerikanske presidenten har vært et
godt eksempel på det lenge.
For mye makt, for lett utsatt for en
tvilsom personlighet, og så får du den tvilsomme
personligheten din i form av Trump, og så
får du disse rare utslagene, at du skal
erobre Grønland, og du skal velte regjeringer i
øst og vest.
Nå har jeg ikke så mye imot at
du kidnapper Maduro eller sparker disse skjeggmullene i
Iran, litt avhengig av konsekvensene av det og
sånt, men bare på tørre møkka startet en
internasjonal handelskrig, kastet alle eksisterende avtaler på båten,
og det der tullet med, han klarer å
si på et eller annet tidspunkt, at han
skal sende nedskalierte jagerfly til de nærmeste allierte
du har.
Litt sånn tonedown, kan skru av 10 prosent
av effekten, og så kan vennene våre få.
Nå er vi skikkelig interesserte i å kjøpe
flere jagerfly.
Kan vi bare sende ham en beskjed om
at det har vi allerede gjort med de
jagerflyene vi har fått?
Ja, vi gjør det selv.
Vi har funnet ut at vi kan ødelegge
den effekten vi har, vi fyller på feil
drivstoff.
Ja, det er gudden skal vite at vi
har noen fotpistoler her i landet, som vi
bruker flytt i, men det fremstår nå åpenbart
at amerikansk militær eksport kommer til å bli
redusert med mange prosent i mange år, mange
ti år fremover.
Fordi du har passert så mange broer av
tillit og overtroverdighet, at du må ha sånn
seriøse administrasjoner i USA i mange perioder nå,
før folk tør å stole på bananrepublikken igjen.
Jeg tenker at en måte å skape den
tilliten på, det er at de klarer å
flytte makten tilbake til kongressen.
Til en viss grad.
Det hadde vært tidligstrykkende.
Ja, kanskje.
Men jeg advarer om hvor dysfunksjonelt denne institusjonen
har opptrått.
De skal jammen.
Ja, du skal ikke undervurdere dem.
De skal klare å ødelegge ting igjen, vet
du.
Men et veldig tydelig indikator på effekten av
dette er amerikanske kontra europeiske forsvarsaksjer.
Hvis du investerte i europeiske forsvarsaksjer for et
år siden, så har du greie avkastning nå.
Fordi alt som er av europeisk forsvarsindustri er
jo opp 50, 100, 200 og 300 prosent.
Fordi det er ikke grenser for hvor mye
de får solgt fremover.
Når du både får en vanvittig opprustning, på
grunn av dette 2-5 prosent kravet, og
det er ikke helt ubetymelig, bare for å
ha sagt det, Europa har sovet på vakt
i en generasjon i hvert fall, siden den
galle krigen.
Men du skal både ruste opp i et
vanvittig tempo, pluss at du mister tilheten til
hovedleverandøren av avanserte våpensystemer.
Så det er greit å være Saab eller
Kongsberg eller Thales eller noe annet europeisk akkurat
nå for tiden.
Jeg sitter og lurer når det kommer til
Trump, så er det hvilke rådgiver han snakket
med sist på et eller annet nivå.
Fordi jeg føler det er så mye tilfelligheter
ute når det kommer til hvor han lander.
Men så hørte jeg han som var og
holdt tale i München.
Marco Rubio.
Og han klarte jo faktisk å få applaus
for det han sa.
Og det senket lista ganske betydelig.
Den forrige mannen som var der og holdt
tale var vicepresident Vance.
Og så skal det sies at de sier
en del av de samme tingene, men Marco
Rubio hadde en resentlig hyggeligere tilnærming.
Pakket det inn i litt mer fløyl denne
gangen.
Ja, og så slår det meg at det
er et av to.
Enten så har de to veldig forskjellige måter
å se verden på, eller så er det
en måte for administrasjonen til å glatte litt
på ting.
Ja, og det er en annen faktor som
har endret seg, fordi samtalen i Europa er
en annen nå enn den var for et
år siden da Vance holdt sin tale.
Så det er klart at forventningene er lave,
frykten er høy, realiteten har sunket inn på
en måte som ikke har skjedd med europeiske
ledere på 50 år.
Så det er klart at når Marco Rubio
kommer og ikke sier noe verre enn Vance
gjorde for et år siden, og han til
og med gjør det på en høflig måte.
Ja, og snakker om at vi kommer fra
det samme og er det samme.
Ja.
Det hjelper på.
Ja, ikke sant?
Og snakker om sine spanske aner.
Rubio er jo en atlantisist i bunn, og
det tror jeg bare det var noe av
en lettelse for en del europeiske ledere.
Apropos atlantisister.
Merz, kansleren i Tyskland nå, har jo vært
sånn at du kunne ikke fått en mer
USA-vennlig kansler i Tyskland.
Og han bruker tiden sin på å snakke
om hvordan Europa må gjøre seg uavhengig av
USA.
Så det er jo noe med hvordan du
spiller kortene dine og bruker opp tillit veldig
fort nå.
Tillit er også en valuta.
Det er det, og den har muligens vært
feilplassert.
Det er klart, det er en lus man
har unnlatt å se gangene på i mange
år, og som ble veldig fort drakt inn
i fokus med Vance og Trump og sånn.
Og det er klart, USA har mast om
at Europa må ta mer ansvar for egen
sikkerhet, og har vært om det ene og
det andre.
Og Europa har bare holdt på med sitt
eget reguleringsbonanza og lekt med...
Og så skal det sies at den eneste
reelle trusleren som Europa står overfor er vel
egentlig Russland, sånn rent militært.
Og med mindre man skal angripe Russland, så
har russerne kjernefiskvåpen.
De kan selvfølgelig bruke det, men i en
konventionell krig vil de ikke ha så veldig
mye å stile opp med mot Europa sånn
sett.
Ingenting.
Nei.
Det er ikke sammenlignbare størrelser.
Ja, det er sammenlignbare størrelser på papiret, men
selv på papiret så er det ikke det,
vet du.
Altså, hvis det hadde vært sammenlignbart, så hadde
det ikke brukt fire år på å flytte
seg noen kilometer i Ukraina, ikke sant?
Nei, og det er liksom...
Men det der å være så overlegen som
vi har vært vant til å være med
USA i ryggen, det er vel å komme
til et nivå hvor du er kanskje ikke
helt der, men at du er en betydelig
nok maktsom blokk, altså koordinert og samkjørt og
operativ.
Fordi et evig problem i Europa er jo
at ja, da du har jagerfly på papir,
og du har styrke på papir, og du
har ditt og datt på papiret, og så
har du ikke reservedeler, og så har du
ikke ammunition, og så har du ikke ting
på plass, for det er jo ikke strengt
å ha det på plass.
Og så er det 40 år gamle hjul
på bilen som man ikke tåler å kjøres
på, ikke sant?
Og mye sånt som skal rettes opp i,
ser du til land som Estland for eksempel,
hvor fort de driver og skjerper seg.
Og de har jo ikke sovet på vakt
på samme måte som resten av Europa, men
de begynner å se tegninger på veggen, at
her må det graves voldgraver, og minefelt og
alt mulig rart i en helvete svart.
De synes plutselig at landminer og glasemåpen faktisk
er en helt grei ting å bruke.
Virker som omtrent alle er på vei til
å skjønne at det er ikke noe annet
å gjøre.
Nei, det er det, og så er det
antidromesystemer.
Ja.
I Norge er vi ikke så nøye på
det enda.
Neida.
Men hva var det som kom ut nå?
Det kom ut resultatet fra en øvelse i,
det var vel i Estland, hvor NATO-styrker
hadde øvd seg mot noen utsendte droneoperatører fra
Ukraina, og tapt så det sang.
Så vet du aldri helt hva øvelsesparametrene er
og sånn.
Det ble offentliggjort nå.
Hvis jeg forstod det rett, så hadde øvelsen
funnet sted for et år siden.
Så det betyr vel at man sender ut
som en sånn liten, oi, nå må alle
skjerpe seg noe ordentlig.
Men jeg tror kanskje det har gått noen
interne beskjed først.
Nå må vi skjerpe oss noe ordentlig.
Bare ikke si det til russerne enda.
Og så går man ut med det offentlig
nå, helt sikkert med vilje, for å skape
en viss urgency i at nå må man
skjerpe seg, og så får vi tro de
har brukt det året som har gått.
Og så signaliserer man også opp med vi
er klar over problemet.
Ja.
Det hjelper å fortelle at vi er klar
over problemet, for da forstår jo alle at
noen jobber med det også.
Ja, og en forskjell på russiske og gi
og for seg kinesiske øvelser, er jo at
de er mer et maskespill, et show.
Du skal vise frem styrke og koordinasjon og
alt det der, men du øver ikke reelt.
Mens NATO-øvelser alltid har vært med i
et formål å avdekke svakheter, prøve strategier og
koordinering og likehold og deployering og alt dette
i praksis.
Og så mislykkes, for det er billigere å
mislykkes i fredstiden enn det er i krigstiden.
Ja, nå er vel Cold Response på vei
til å stable den igjen.
Det er jo en av disse øvelsene som
man gjør oppe i nord veldig ofte.
Jeg vet ikke om det er verdt å
ha det, men ...
Nei, men med en viss frekvens i hvert
fall.
I Norge er det mange nasjoner man skal
koordinere logistikk og våpensystemer og kommunikasjonsprotokoller og alt
mulig rart, og bare se at dette fungerer
i praksis.
Her er reglene for øvelsen.
Så prøver man seg frem og så er
det kaldt og du har våt på beina
og våpene ditt klikker og bilen punkterer og
belter ramler av beltevågner og så gjør du
alle de tingene som du forventer å bli
utsatt for.
Som vi var inne på, et av de
tiltakene som gjøres er jo blant annet at
Baltiske land og Finland og sånt har uttrukket
seg fra mine forbud for lenge siden og
det mot glassvåpen, og det er vel rimelig
å lese teksten i sannhet at det kommer
nok flere land til å gjøre i rask
rekkefølge.
Vi vet allerede at SP kommer til å
være det partiet som stemmer imot, og resten
ser realiteten på veggen, også i Norge.
Ja, så det blir jo interessant å se.
Jeg har en teori, ja, det tar mange
år før man har igjen oppbygget den tilliten
som man en gang i tiden hadde til
USA, men jeg tror at, ok, vi har
en tendens til å leve litt og se
litt kortsiktig, fordi at ting blir så voldsomt
og med Trump så blir det jo gang
i ti, og akkurat nå føles det litt
som på Jembana, det blir gang i ti
med større også, men sånn sett er de
litt like.
Men over tid da, hvis vi gir det
om ti år, så ser vi tilbake på
dette, og så sier vi, ja, det gikk
jo bra, og jeg tror vi kommer til
å være litt der, og så har vi
kanskje forhandlet oss litt vekk fra forskjellige tålsatser
og del av valg.
I Norge så kommer vi vel bedre ut
med 15 prosent enn det vi gjorde fra
før, mener du at vi skulle ha det
litt høyere?
Ja, tja, hvem vet.
Problemet er vel i stor grad den der
uforutsigbarheten da, som Trump har innført.
Du kan liksom ikke lene deg på noe,
du kan ikke planlegge med noe, fordi alt
er arbitrært og tilfeldig og dagsform, og hvilket
bein sto Trump opp med i dag, tror
jeg.
Da er spørsmålet liksom, når Trump om tre
års tid er ferdig med å gjøre ugang,
så kan man jo håpe på at, ok,
dette taper den ene siden på USA, og
så finner man ut av at vi må
gjøre noe for å beholde vår allierte, og
dette blir litt veldig kaotisk, og så kan
det kanskje endelig finne fram til en eller
annen felles løsning, som de tenker at dette
er all right, og så kommer de og
snakker med resten av verden om det, og
så stabiliserer ting seg litt igjen, men det
kommer til å ta ti år liksom.
Jeg har jo vært nok så irritert på
Demokraten også i mange år, fordi at de
surrer roter med sine greier, så kan man
jo si at det kanskje var å foretrekke
over Trump, men jeg så bare en sånn
undersøkelse, som var en sånn der approval rating
i staten, ikke sant?
Så snakker man om at, nei, Trump har
liksom 60% disapproval, så han ligger og
hover på 40-38, ganske laft for en
sittende president.
Det det ikke oversetter til, er økt støtte
til Demokraterne.
Folk har ingen tro på dem heller, og
det er jo, må jeg jo si, nesten
er en sånn gledelig trekk i dette, at
nå er det litt sånn, nå må alle
skjerpe seg.
– Tenk om du kunne adoptert det til
Norge, at når folk mistet troen på Erna,
så gikk det ikke til Jonas eller Motsatt.
Det hadde vært veldig bra, men amerikanerne har
til og med kommet hit, kanskje vi kommer
etter.
– Alle gjør opp med sine egne nomenklaturer.
– Ja, og så har jeg et spørsmål,
hvem er det neste som skal pushes frem,
hvor kommer den fra blant Demokraterne?
Er det, finner man, bruker man Kalifornias tidligere
guvernør, eller skal man gå for Mandani fra
New York?
– Mandani tror jeg ikke blir, men Newsom
er favoritt nå.
– Som utfordrer, Ocasio-Cortez, hun har veldig
lyst, og så tror jeg ikke hun er
valgbar blant amerikanerne i det hele tatt.
– Nei, hun er jo heller ikke det,
så hvem vet da i disse Trump-tider.
Men det er Vance som er frontrunner på
republikansk side, Odds favoritt her nå, altfor tydelig
til at det betyr noe, og så er
det Newsom som er den eneste som har
rukket opp hånda tydelig og er en plausibel
kandidat.
Men jeg mener, han er jo en smooth
talker, men han er jo ikke spesielt, han
er ikke en vellykket guvernør, for å si
det sånn.
– Nei, og han har jo, det er
mye du kan henge hånd på, restaurangbesøk i
Covid og alle mulige sånne enkle poenger som
du alltid drar frem i en valgkamp i
USA, for det handler om å slenge dritt.
– Ja, og Demokratenes evne til å plukke
feil kandidat av de de har tilgjengelig, som
for eksempel å komme trekkende med Kamala Harris,
etter at hun hadde gjort kardinaltabben og fortsette
med Biden.
Så jeg vil i hvert fall vokte til
meg for å undervurdere Demokratenes evne til å
ødelegge for seg selv.
– Ja, den evnen, den er veldig utviklet.
– Det er den.
– Om det bare kunne eksistert et tredje
alternativ, som kunne åpne rasjonelt, ja nei, det
hadde vært fælt.
– Ja, og det er jo utenkelig i
USA på grunn av valgsystemet, så det blir
jo en Demokrat eller Republikaner igjen.
Ross Perot var i nærheten en gang, sånn
nærmere enn noen andre tredjepartikandidater, men fortsatt er
vi langt fra, og ja, det er ikke
noen tredjeparti som har noen mulighet.
Det største av dem libertarians, som vel våre
sympatier peker mot, hvis vi måtte velge, det
er jo også blitt et ordentlig reier av
tull og tøys, halvalligert med Trump og halveis
rabulister.
– Det har gått i oppløsning.
– Det har det, og det er så
mye tull.
– I en sånn polarisering mellom Demokrater og
Republikanere, så har også de endt opp med
å polarisere seg selv.
– Ja, og ut i kantene av det,
det er jo helt, det er jo akkurat
det de ikke skulle gjort.
– Det er det.
Men sånn er det, det er vel ikke
mye mer å si om dette, men Trumps
merkelige utspill midt i en sånn geopolitisk ferd
med å angripe Iran, har veltet Maduro i
Venezuela, så skadet seg en sykkelsskip til Grønland,
som alle bare står som et spørsmålstein til.
Det er altså så merkelige tider.
– Veldig rare tider.
– Det gir oss masse å snakke om
her da.
– Det er jo ting å snakke om
hele tiden.
– Vi var litt bekymret for å gå
tom for ting å snakke om, så vi
tenkte vi skulle gi ut en episode i
uka, men det går ikke tomt med det
første.
– Nei.
– Vi får kanskje si det var det
for i dag, så vi ser hva som
skjer i morgen.
– En fortattelig dag.
– God aften.
Takk for at du hørte på Sidelinja podcast.
Snakk gjerne om oss, lik, del og anbefale
oss i podcast-appen din, eller delta i
kommentarfeltet på YouTube.
Har du ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål
eller noe annet, så finner du all kontaktinfo
på sidelinja.transistor.fm