Velkommen til Sidelinja, podcasten for politisk hjemløse.
Og for de som liker å si upopulære
ting.
Rundt bor i dag ytringsfrihetsentusiast Trond Sørensen og
meg selv Vegard Nøttnes, som bare må finne
meg i alt Trond sier.
Jeg tror du er litt glad for å
si akkurat det du mener du også faktisk.
Ja da.
Selv om du har en veldig diplomatisk måte
å si ting på.
Jeg kan ikke komme på et menneske som
er mer egnet til å be folk dra
til helvete på en hyggelig måte enn deg.
Dersom frihet betyr noe som helst, betyr det
retten til å fortelle folk det de ikke
vil høre.
Det er virkelig en fin oppsummering.
Svar av George Orwell.
Du, vår brave regjering har jo Kongens unisonans.
Det også.
Men også en storslått flott strategi på en
ytringsfrihetskonferanse der nevnte ytringsfrihet skal sikres.
Tre-fire uker etter at de hadde en
konferanse og fremlagde en plan for å passe
på at folk ikke hørte feil ting.
Nettopp.
Og det er jo viktig at man ytrer
de riktige tingene, så man ikke kaster bort
tida til folk liksom.
Ja, og det beste er jo at dette
går under samme departement.
Dette er kulturdepartementet.
Så sannhetsminister Lubna Jafri er nå ute for
å fremme ytringsfriheten.
Nettopp.
Men under selve lanseringsarrangementet for da denne ytringsfrihetsstrategien
så kom det jo frem litt hva de
mente med ytringsfrihet.
En av paneldeltakerne kom jo inn på denne
karikaturstriden og skulle vise fremdeles en illustrasjon.
Ja, Erlemarie Sørheide.
Nettopp.
Og da tror jeg Gudepartementet til og sensurerte
det for de som så på dette på
nettsendingen.
For det kunne jo noen blitt støtket.
Ja, det kan vi godt ha nå.
Og her vil jeg bare si, altså det
er flere lag med selvmordsryggelse fordi Erlemarie Sørheide
hadde jo uttalt seg jo til avisen også
og hennes uttalelse, nå skal jeg parafrasere ennå,
men den var at hun skjønte at dette
kunne være et umtålig felt.
Så hun hadde spørt om det var greit
å ta opp dette og bruke dette før
hun gjorde det.
Så hun hadde spørt om hun fikk lov
til å si noe på en kalde konferanse
om ytringsfrihet.
Så hun hadde spørt om hun fikk lov
til å si det hun ville si.
Og det verste er at dette, det går
ikke an.
Noen alarmklokker råder ned til de folk i
kulturoppartementet når folk liksom lurer på, er dette
greit å si?
Er dette greit å si?
Dette er liksom…
Jeg tror nok at Erlemarie Sørheim, jeg tror
hun har holdt et helt glimrende innlegg om
dette.
Sikkert.
Men det er noe med at hun går
først og spør om det er greit da.
Og det man var redd for, det kunne
jo hende at dette var upopulert, at det
kunne være noen som tok skjermdomper, at det
tok ut av kontekst og detete det på
nett og sånt.
Da kan det jo hende at det er
noen folk i noen arabeland som blir skikkelig
sinte på oss.
Ja, og dette er jo det man ofte
problematiserer med sånne ting, spesielt når man blir
pålagt eller forventet å være forsiktig, er at
det er en form for veto fra de
som i en eller annen sammenheng føler seg
krenket.
Og det har jo i høyeste grad gjeldt
den der kjøns- og transdebatten.
Hvis noen er fredige nok til å tenke
at sånn som vi har gjort i 5000
år, at det er to kjønn, og du
sier det er høyt, så er det litt
sånn de krenkede har da et eller annet
veto på deg.
Så du blir frosset ut, eller utstøtt, eller
avkledd som useriøs, eller et eller annet sånt,
av veldig seriøse mennesker som mener at det
er 96 kjønn.
Uten at hvis du spør dem om hvordan
dette er definert og hva som ligger til
grunn, så har de jo veldig sjeldent et
godt svar.
Men de er fortsatt i seriøse.
Minner om at et av de mest populære
spørsmålene på amerikanske campus når vi har hatt
sånne diskusjoner, det har jo vært hva er
en kvinne?
Og så har jo alle videoene og kødsene
de skulle ha for å lage kule videoer.
De kommer jo da.
Nei, det er litt forsmedelig hele greia med
at disse middelmådighetene av noen politikere vi har
ikke helt klarer å se dette.
De klarer ikke å heve blikket nok.
De ligger litt for langt med i grøten
i enkeltsaker og ser ikke linja gjennom det.
Og jeg vet ikke helt hva man skal
gjøre for å få endret på det.
For det er sånn som du er inne
på, den der kognitive dissembansen mellom du skal
ha sånn misinformasjons- eller propaganda-ministerium fordi
du skal sitte og definere hva som er
feil informasjon og misinformasjon og villighetene og ikke
og hva som er sant og hva som
er sant på stort sett.
Og straffe plattformene som lar folk formidle det
som de ikke finner sant.
Og som vi var inne på, Lubna, samtidig
som hun legger frem denne propaganda-ministerium-strategien
sin om feil og misinformasjon så begynner hun
å dele ut pris til noen aktivister som
er veldig sikre på at det er mer
enn to kjønner.
Og forteller dem når hun deler ut diplomet
at det er så viktig denne rekampen dere
gjør for å hindre misinformasjon.
Og det kan man tolke mye rart inn
i, men det er hvertfall veldig mange plausible
standpunkter som ligger utenfor det Lubna ansås i
den konteksten som er riktig informasjon.
Hun avslurte veldig tydelig hva hun tenkte.
Dette kom så kort tid etter eller før
dette sannhetsministeriet-prosjektet hennes at det er helt
tydelig at hun ikke forstår konseptet her med
samfunn som har uenigheter og debatterer og utfordrer
hverandre.
Det er veldig vanskelig å tenke seg at
man som et voksent menneske går glipp av
linja mellom disse to sammenhengene, mellom disse to
tingene.
Også kommer det samme departementet nå og sensurerer
Muhammed Karkaturer i en samtale om ytringsfrihet.
Og jeg vet ikke om du kan gjøre
det mer eksplositt at du ikke har skjønt
hva det dreier seg om.
Og så ber man heller om unnskyldning etterpå.
Ja, det burde vi ikke gjort.
Ja, det synes jeg var feil altså.
Jeg ser at det var litt tåplig.
Det er veldig lett å si at det
var litt tåplig etterpå, men man har unngått...
Jeg føler at det er et forsøk på
å vinne på to fronter.
For da kan du vinne på den ene
fronten ved at du har ikke provosert mennesker
som satt og sålt på nett eller som
så et klipp fra dette på arabisk TV
eller hva det nå enn er.
Men samtidig så har du gått...
De kommer jo aldri til å høre at
hun beklager det.
Så det er på en måte å spille...
å liksom prøve å gjøre gode minner og
slette spill om for de som kritiserer det,
ikke sant?
Det har ingen pris å legge seg av
flat her.
Eller den prisen er for lav.
Også er gevinsten ved å sensurere, den er
for høy.
Også er det en annen ting også, fordi
at i denne klikkøkonomien vi har, og den
har vi hatt i mange år, og da
denne karikaturstriden gikk, så var det jo en
av de tingene som kom frem.
Vi husker de scenene, ikke sant?
Kjempesinte folk i kjortel og sandaler som hoppet
og brant norsk og dansk flagg.
Og angrep ambassader og drepte folk.
Erik Selbeck måtte gå i dekning og ha
full...
Vebjørn Selbeck.
Han måtte ha politivakt 24-7.
Men han hadde jo heldigvis døren i ryggen.
Ja, knidene hans hvertfall.
Men det som er litt verdt å nevne
i sammenheng med denne karikaturstriden, er at langt
de fleste av de som fløy rundt i
gatene nedi den pan-arabiske verden, hadde jo
ikke sett karikaturene, de hadde sett helt andre
bilder.
Fordi det som sirkulerte, og det var jo
for fyralt folk, jeg lurer på om det
ene bildet som ble sendt rundt var av
Mohammed som purte en gris.
Ja, det er det.
Men det ble associert med denne karikaturstriden i
Danmark og i Norge.
Det skal sies at der var Mohammed tegnet
med en turban med bombe i.
Ja, men det var mye mer...
Det hadde ikke skapt de samme reaksjonene.
Nei.
Så det som er litt viktig å si,
er at veldig mye av de reaksjonene man
så, var ikke basert på de faktiske karikaturene.
Det var basert på folk som hadde pisket
opp stemningen med drøyere bilder da.
Og det er ikke dermed å si at
de drøyere bildene ikke også var greie, som
det er helt ok.
Men det er bare manipuleringen av dette mediebildet
rundt det da, var ganske betydelig i alle
retninger.
Og når vår utenriksminister på den tiden, Støre,
flyr rundt på sånn der unnskyldningsturné i den
arabiske verden etterpå, det sier at vi er
veldig lei for at vi har ytringsfrihet i
Norge.
Det er ordentlig pinlig.
Og han har faen ikke gått tilbake med
noe som helst i de 20 årene som
har gått siden da.
Men når han nå har en regjering med
Lubna som kulturminister, som også driver liksom å
skal fortelle hva som er lovlig og ikke
lovlig ytring, så henger det på greip.
Det rimer.
Det er ikke det at han ikke har
gått tilbake på da.
Han står fast ved det.
Det er ikke det at han prøver å
bare la det som ingenting.
Han mener det.
Han bare vil ikke uttale seg om det
en gang til, for da kommer han til
å ...
Det er double down, garantert.
Og så skal det jo sies at nå
gir Vebjørn Selvek ut bok, og da er
det nesten litt synd at den boken ikke
kom før valget.
Det er det.
Men det er klart det har gått mange
valg siden Støre tråkket ut i dette greiene.
Og jeg kan si for min egen del
at måten han håndterte det på har gjort
at jeg har ikke hatt tillit til ham
siden i noen sammenheng.
Det vil jeg si har vært en god
intuisjon, for jeg synes han roter med veldig
mye.
Fin fyr på mange måter, men moralsk ryggrad
er ikke det som fremstår og prinsipielle holdninger
til ting og sånt.
I sport mot henting i regjeringskvartalet var det
vel det jeg skrev om det på Twitter.
Ryggrad, ja.
Det går fra sak til sak til sak.
Den der anerkjennelsen av Palestina, og nå føler
jo Barten og Støre og sånt at de
er litt validert, fordi Frankrike og Storbritannia og
alle mulige kaster seg på dette.
Nå skal vi anerkjenne Palestina.
Den som ikke gjør det er Giorgio Meloni
for eksempel, eller Trump for den delen, men
Giorgio Meloni med en relativt fornuftig begrunnelse, nemlig
at det er ingen tilregnelighet, det er ingen
ansvarlige, det er ingen etablerte avtalte grenser som
man er enig om.
Alle de kriteriene man bruker når man anerkjenner
land er at man sier, du kan i
det minste definere hva landet er, det kan
du ikke i tilfelle på Palestina, og at
det er fullstendig inkonsekvent når det kommer til
anerkjennelse av andre grupper.
Ta Transnistria som eksempel.
Ingen har sympati for Transnistria, men de er
jo et mye bedre definert land enn Palestina.
Nå er det jo interessant, nå er det
jo valg i Moldova, og Transnistria er en
utbryter republikk fra Moldova.
Transnistria-navnet betyr jo egentlig bare overelva, nister.
Så det er jo bare en sånn lang
tarm som ligger mellom Ukraina og Moldova.
Drevet av selskapet Sheriff, en av de oligark
som kontrollerer hele greia der, så har det
liksom vært den mest industrialiserte delen av Moldova,
så de hadde på en måte den økonomiske
ryggraden, så de har klart seg relativt greit,
men også med stor russisk støtt, og det
står en russisk brigade der blant annet, som
egentlig har litt vanskelig for å forstå at
Ukraina finner seg i å stå der, men
det er sikkert gode grunner de har for
ikke å sparke dem ut.
Transnistria, Taiwan, Kurdistan, og ganske mange andre områder
og folkeslag og grupper rundt om i verden
som ikke foranerkjent landene sine sammen hvor godt
begrunnet det er.
Men fordi det er litt i tiden, og
det bare føles litt godt å gjøre det,
så anerkjenner vi Palestina.
Ja, presidensen det setter er helt absurd, og
til og med norsk politikk, forutfor den anerkjennelsen,
altså i alle år har vært vi anerkjenner
ikke idealistisk, vi anerkjenner ut fra realiteter på
bakken.
Og det var det helt frem til...
Og så bare snur man det 180 grader
rundt og sier vi anerkjenner når vi føler
for det.
Ok, kjempebra policy.
Og det føles litt det samme i denne
ytringsfrihetsgreia at du har ikke tenkt, eller jeg
skal ikke beskylle Støre for ikke å ha
tenkt gjennom ting, men han har i hvert
fall tenkt feil på det sett fra vårt
ståsted da.
Men de langsiktige konsekvensene av å innrømme terrorister,
et sånt veto over hva du har lov
å si i høyt i Norge og ikke,
er altså helt under en bærekritikk.
Jeg har jo konfident at Jonas, Gareth og
Støre er tre forskjellige personligheter som har tre
forskjellige meninger om ting.
Og der altså kommer det ut.
Det er for og mot fast pris på
strøm, det er for og mot ytringsfrihet, det
er for og mot anerkjennelse av Palestina.
Han har alle meninger.
Ja, og det er liksom ikke...
Han var jo liksom så feiret som utenriksminister,
som den der grandiose diplomaten.
Men det skulle jo implisere at du hadde
noe form for prinsipielle tenkning og lange linjer
i det du gjorde.
Og den der ytringsfrihetsgreia, klarer jeg ikke å
se i et sånt perspektiv.
Det er en lang linje.
Det er en lang linje i feil retning.
Ja, eventuelt, ikke sant?
Men det er jo verdt å trekke frem
en det går an å skryte av i
sammenhengen.
Det er ikke så ofte det går an
å skryte av en, så jeg synes vi
skal gjøre det når det er grunn.
Der er vi uenige, Trond.
Jeg har det litt sånn, jeg synes hun
kommer med mye rart.
Ja, Anne Holt vi snakker om.
Hun var enig med Støre, da det sto
på, og var på en måte med å
kaste selvbækk under bussen.
Da må vi presisere hvor alvorlig det var
for selvbækk og familien hans.
De måtte få politibeskyttelse, de måtte på hemmelig
adresse.
Drapstrusler, voldstrusler, fordi du hadde trykket en karikatur
i det han var redaktør for den gangen,
som heter Magasinet.
En såkalt faksimile.
Du ytter noe offentlig i Norge og ender
opp med drapstrusler.
Og så har du en utenriksminister, som da
sier at det var svært uklokt å trykke
dette.
Det går ikke an.
Da kunne vi si i Danmark har vi
ytringsfrihet punktum.
Som var riktig respons på dette, ikke sant?
Har du et problem med det, så vær
så god.
Så skal det synes at de danskene nå
skal sikre seg at de slipper å si
det en gang til?
For nå skal de ha et ombud som
kan sette en stopp for utgjørelsen av det.
Det er Meget som har gått feil vei
også hos våre danske venner.
Men anholdt helt uten annen prompting enn sannsynligvis
boka til Selbek, eller at det er kommet
opp igjen, så sier hun og skriver en
sånn offentlig beklagelse.
Jeg tok feil.
Angre på deg.
Selbek hadde rett.
Sorry.
Dårlig vurdert av meg.
Og det er faktisk innrømmet det får du
få for?
Det får du bare plusspoeng for.
Litt minuspoeng for holdningen i utgangspunktet.
Men du kunne jo bare la prøvd å
gjøre som veldig mange andre.
Sitte rolig i båten og la.
Satse på at ingen husker at jeg var
en av de.
Hun velger å minne folk på at jeg
var en av de som stod på feilsida.
Det bygger troverdighet.
Det jeg ofte synes med anholdt er at
hun er i hvert fall, den ene egenskapen
hun har er at hun er av de,
la oss si, jeg vet ikke hvor rimelig
det er å si at hun er på
venstre eller høyre siden, men hun har i
hvert fall vært statsråd for Arbeiderpartiet.
God venninne av Kristin Klemmet, så jeg vil
jo tro de er ganske sammensnakka på en
del også.
Hvem vet hvor hun står?
Hva er det da at Anne Holt og
Kristin Klemmet har snakket om dette både en
og to flasker røvin over flere kvelder?
Jeg, ikke sant, og Kristin Klemmet og hennes
mann Mikael Tetschner er jeg ganske sikker på
at landet ganske riktig i den karakteren.
De er prinsipielle mennesker.
Men som Anne Holt sier, hun har endret
syn på dette ganske kort tid etter karikaturstriden,
altså noen få år, ikke 20 år, men
hun har ikke sagt offentlig ennå eller beklaget
det, og det er jo greit.
Men den gode egenskapen Anne Holt har, etter
mitt syn, er at selv om jeg ikke
alltid er enig med henne, så er hun
oftest villig til å diskutere det.
Og hennes Facebook-vegg er jo relativt hyppig
interessant, ikke sant?
For hun kan finne på å si noe
jeg er dypt uenig i, men hun diskuterer
det med folk som er venne med henne
igjen.
Og det er egentlig alt jeg ber om
i en offentlig diskurs, ikke sant?
At man snakker åpent, legger frem fornuftige argumenter,
og helst at fornuftige mennesker er med og
deltar i diskusjonen litt uavhengig av ståsteden.
Så det er det ene.
Det andre er at jeg synes jo av
og til at hun har ganske velbegrunnet ståsteder.
Jeg har ikke fullt hennes Facebook-vegg, det
er kanskje noe jeg burde begynne å gjøre.
Det vil jeg faktisk anbefale.
Ikke sant?
Man skal ha noen kilder, men hun er
et anstendig menneske, reflektert, har gode argumenter, også
for de tingene jeg er uenig i.
Så det er bare sånn for å orientere
seg i hvordan man kan tenke på en
sak.
Det er verdt å følge.
Men jeg har også betydelig respekt for Kristin
Klemmøtt, som jeg ser har en fallende stjerne
på, la oss tangenskikk kalle det yttre høyre.
At hele den her civita-konglomerata er litt
sånn PK.
Og det er jeg ikke uenig i.
De er ordentlig tamme.
Jeg føler at de er mest opptatt av
å prøve å fremme skommamelk.
Jeg er ikke så veldig glad i de
som fremmer skommamelk.
Nei, med all mulig god grunn.
Men jeg synes jo ofte at Kristin Klemmøtt
er den som tar på seg voksenjakka og
sier de litt åpenbare tingene som ingen tør
å si, men som må sies.
Hun tør å si upopulære ting.
Og det skal jeg gi henne for.
Og jeg har lært en del ting av
Kristin Klemmøtt opp igjen nå.
Hun kan bruke kalkulator.
Det bare slår meg at dette gjøres veldig
komplisert.
Så burde det egentlig være kjempeenkelt.
Staten har ikke noe med hva folk ytrer
å gjøre ferdig.
Vi trenger ikke en politikk for det.
Ja, det kan du si.
Men nå kommer DSA rammelende over grensa.
Og da blir det politikk.
Og det er jo direkte fra den flotte
EØS-avtalen vår, som da viser seg å
ikke være en handelsavtale.
For vi får jo også tolmur fra EU
nå.
Jeg begynner vel å lure veldig på hva
denne EØS-avtalen er ment til å skulle...
Altså, vi kan flytte folk for å komme
tilbake over grensene.
Men vi kan ikke flytte varer og vi
kan ikke flytte kapital.
For exit-skatt er jo egentlig noe med
å flytte kapital.
Og tjenester?
Nei...
De kan også...
Kan varetol belegges?
Så kan tjenestetol belegges.
Nei, jeg savner at noen stiller støre og
ærne av disse spørsmålene.
Fordi de syns jo EØS er så jævlig
viktig.
Fordi vi må handle med Europa.
Det er så viktig for oss.
Men...
Hvis vi da risikerer straffetol, selv om vi
betaler milliarder for å være EØS-medlemmer, så...
Hvis ingen i løpet av alle de årene
vi har hatt denne EØS-avtalen har sagt
at vi skal ha en klausul som sier
at dette er frihandel, ferdig, ikke noe unntak,
ikke noen muligheter for å innføre straffetoller, ferdig,
så har man...
Det er slett kontraktsarbeid.
Du leste Donald da du var liten?
Å ja, Donald var topp.
Og hvis du husker, Onkel Skrua hadde tre
innganger.
I hvert fall i noen av tegnesteringsdrippene.
Den ene var for de som skylten penger.
Det var en veldig fin storslått inngang.
Du var velkommen.
Så var det en for folk som skulle
ha penger an.
De fikk en litt kjipere inngang.
Og så var det en egen for Donald
som var full av glasskår og pigg tråd.
Føles som EØS-avtalen er sånn Donald-
inngang.
Du tar deg bry med å holde deg
med en avtale som bare står og pisser
på deg.
Jeg er ikke sikker på om jeg skjønner.
Vi har jo begge vært litt sånn i
hvert fall i tvil da.
Det kan heller ikke ha lurt å sette
en strek over EØS-avtalen i morra.
Selv om du helt sikkert kunne forandre den.
Eller det finnes helt sikkert bedre versjoner av
sånne avtaler.
Men når vi da må betale for privilegiet
av å være en del av denne avtalen,
og så er det ikke en handelsavtale likevel,
og så får vi det der skrotregelverket til
EU om sensur og ytringsfrihedsbegrensinger og hva det
måtte være.
Dette er det her jeg begynner å slite.
Hvordan kan dette ikke være i strid med
en norsk grunnlov som er veldig eksplosivt.
Ytringsfrihet skal finnes sted.
Nei, nei, nei.
Det sier den ikke.
Bør finnes sted.
Ja, sier den.
Bør finnes sted.
Ja, så det finnes et handlingsrom her.
Dessverre så gjør det det.
Da må vi se om vi kan endre
den grunnloven til skal.
Ja.
Frisinnede ytringer om statsstyrelsen bør finnes sted, eller
noe sånt.
Ja.
Og så tolkes det som i veldig stor
grad som skal, altså.
Men det er jo en sånn rettspraksis.
Det er i hvert fall ikke svart på
hvitt.
Og det er ikke som den amerikanske First
Amendment som bare sier at du kan si
det du vil så lenge du ikke truer
noen.
Og selv det blir jo brukt som et
smuttull.
For hvis du sier at det er bare
to kjønn, så truer du folk som opplever
at de er aller tredje kjønn.
Ja, da har vi jo noe annet enn
å utslutte dem.
Da.
You don't acknowledge their existence.
Nei, forlåt.
Men, nå skriver vi jo elegant og sakte
over på det amerikanske kontinent og en annen
administrasjon som ikke har de beste intuisjoner for
ytringsfrihet og dens rammer og grenser og vilkår.
Vi har vært veldig tydelige på at USA
har vært foregangsland for ytringsfrihet.
Og nå synes jeg det begynner å dykke
opp en del ting som lukter litt dritt.
La oss skille på to ting.
Fordi den amerikanske grunnloven er en garanti for
ytringsfriheten som ikke finnes noen annen sted.
Den finnes ikke i Storbritannia, den finnes ikke
i EU, den finnes ikke i Norge.
Ikke i samme grad og ikke like eksplosivt.
Så på det nivået, og på det rent
juridiske nivået, så vil jeg si at USA
er et foregangsland fortsatt.
Men sittende administrasjon og forrige administrasjon, Biden-administrasjonen,
og den fra der igjen, Obama, de leter
etter skulpturer, de har vannet ut og ødelagt
ganske mye over tid.
Og for å være eksplosivt på det, det
som skjer nå, og vi har jo aldri
hørt av han der Carl, han er FCA
administrasjonssjefen.
Som går ut og skal ha sparka Jimmy
Kimmel, ikke sant?
Fordi at ja, vi har makt som offentlig,
og vi kan ta fra ABC-lisensen hvis
ikke de cancel Jimmy Kimmel.
Og så gjør de ingenting informelt, men de
har lagt tunga på begge skåla og så
responderer ABC på et eller annet, enten det
er nedstrømsel, oppstrømsel, hva det er for noe,
men du har laget et helt håpløst klima
for det, ikke sant?
Så skal det sies at nå er Jimmy
Kimmel tilbake igjen.
Også er alt reversert, men Trump-administrasjonen har
ikke skjønt.
Nei.
Men det er veldig mange av deres støttespillere
som har skjønt fra Ted Cruz og andre
til hele Venstresiden da, som syns dette er
ille.
Og det har de helt rett i for
en gang skyld.
Men jeg hadde jo også hatt pris på
at Venstresiden hadde vært like opptatt av ytringsfrihetsbegrensningene
som ble ilagt under Biden.
For eksempel at New York Post ble tatt
av alle sosiale medier da de skrev som
helt sant var at man hadde den der
laptopen til Hunter Biden.
De ble faktisk sparket av.
De var den eneste avisen som surte å
dekke det.
Og belønningen var at dere sparket av Twitter,
sparket Facebook, sparket av YouTube, sparket av alle
steder som ga spredning på sosiale medier.
Og de ble sparket av, altså det var
jo ikke sånn at disse gjorde selvstendige vurderinger.
De ble sparket av fordi miljøsorganer kom til
de og sa at dette her må dere
ta vekk.
Og hvis man skulle være i tvil om
det fortsatt, så var det altså sånn, og
det som er like lekket, men Musk har
jo friet det som kalles for Twitterfiles, og
det er jo helt åpenbart at FBI og
CIA og alle har hatt direkte løype inn
til å flagge ting og si fra hva
som bør tas ned, og hva som er
greit og hva som ikke er greit.
Og det er så over alle støvleskaft.
Og en ting til som jeg har sett
spikeren skikkelig kiste av, det er at forrige
statsadvokat i USA under Biden, brukte denne laptopen
som bevis i en rettssak.
Da kan vi vel si at det er
jo da har de anerkjent at den er
the real thing.
La oss ta ned en annen ting da,
og dette er ikke egentlig for å forsvare
Trump, men det er for å si hvor
gærne de er på andre siden også.
Hele den der Russiagate-greia, som har gått
og rullet og rullet og rullet og rullet
fra 2015 til faen meg langt ut i
Biden-administrasjonen.
Og langt de fleste tror jo at dette
er sant fortsatt.
At det er noen som har noe dritt
på Trump, og han er på et eller
annet vis samarbeider han med Putin, eller hva
det er for noe.
Og for alt jeg vet, så kan det
godt hende det stemmer, for den der oppførselen
rundt Ukraina-greien er jo helt merkelig.
Men det er ikke fremlagt et eneste bevis.
Det er ikke fremlagt noe som helst.
Det er bare løse rykter, det der stildossier,
og at CIA og FBI har et eller
annet rapport som sier at sånn er det,
men det er ikke begrunnet.
Det er bare sagt at vi går god
for at.
Men de er jo da under direkte kontroll
av Biden, eller Trump, eller hvem enn som
er president, ikke sant?
Og det er deres folk som er utpekte
og sitter og...
Og man vet hvem som stod bak stildossiere
nå.
Utover stil.
Ja.
Det var liksom Hillary sin valgkamp som stod
for den, og det er liksom feil under
en vei til.
Det er bevist og ferdig.
Det er oppreservert tatt.
Det er...
Jeg har vel ikke sagt mye pent om
Hillary Clinton opp igjennom, tror jeg, så det
er ikke mye jeg trenger å gå tilbake
på.
Nei.
Men det er bare å si at denne
sånn der convenience-bekymring for ytringsfriheten er ikke
så veldig imponerende, kjære venstreside.
Så vær konsekvent på det, eller høst den
troverdigheten dere fortjener for å være bekymret over
det nå.
Det er sagt.
Denne administrasjonen har jo nå funnet ut at
for å få lov til å dekke pressekonferansene
til det hvite hus, så må du signere
på en tauteserklæring.
Ja.
Og det...
Det er jo...
Ikke sant?
Du snakker om dårlige instinkter.
Ekssepsjonelt dårlige instinkter.
Altså det de går ut med nå, og
det, ikke sant, så Forsvarsdepartementet har en sånn
pressepool, ikke sant, og da må du på
en måte ha et credential, et kort for
å komme inn der, sånn.
Og forventningen nå er at for å få
være del av dette pressepoolet, så må du
skrive under på at du ikke skal publisere
informasjon som ikke er forhåndsgodkjent av Pentagon, eller
Forsvarsdepartementet i praksis.
Ikke avhengig av om det er gradert eller
ikke, ugradert informasjon må du også ha godkjent
av Forsvarsdepartementet for å skrive i.
Og det er liksom...
Jeg vet ikke om du kunne gjort noe
mer retardert, sånn autoritært styre opplegg.
Det er jo som Norge for 30 år
siden vi snakket om den der TV2-saken.
Hvor det kommer noen fra departementet som forventer
at de bare kan fortelle til TV2, denne
nye ikke-NRK-kanalen, om hva de kan
ta på lyfta og ikke.
Det er samme greia.
Vi har hatt den i Norge, og så
har vi blitt kvitten.
Og så har de nå adoptert dette i
USA.
Ja, blitt kvitten-ish.
La oss minne om at vi fortsatt har
en stats-TV.
Ja, det har vi.
Men hvordan skriver vi ting utenom stats-TV
i hvert fall nå?
Ja, men gud, det hjelper så mange som
hører på stats-TV i Norge, og hvor
mange som blir påvirket av den sluddersjonalistikken de
driver med innimellom.
Så, ja.
Vært å ta med seg den...
Altså, det har jo vært baktøp.
Det har vært en konflikt mellom denne pressinstitusjonen
som dekker det hvite hus, og det hvite
hus fra før av.
Og grunnen til det var jo at Trump
-administrasjonen ettersett sa, vi blander oss i hvilke
presse dere slipper inn her.
Så de kastet ut noen av disse som
hadde dekket dette i mange år, og sa
at nå slipper vi til noen andre medier.
Hvilket jeg faktisk ikke er helt urimelig at
man sier at det var.
Jeg skulle til å si at det er
faktisk ikke det dummeste, fordi denne entrenched mainstream
-media-folka som har, to be fair, også
lavere markedspenetrasjon enn mange av disse sosiale medier
-folka.
En av de som nyhetsredaksjonen som kom inn
her, det var jo Daily Wire, de fikk
plutselig sin representant inn der.
Det synes jeg på en måte, altså ja,
ideelt sett så burde de kanskje sørget for
at det ble mer plass til presse.
Men det er ikke sikkert det er verdens
enkleste ting å lage et større presseromm i
det hvite huset.
Jeg er ikke lokalsenter, jeg har ikke vært
der og sjekket for råd.
– Nei, han driver og bygger ny ballsal
nå i hvert fall, så noen muligheter må
det være.
– Du hørte jeg rykte om at det
faktisk kan gjøre det på de gamle initiativer
av Biden.
– Å ja, hvis jeg forstår det rett,
så tror jeg dette har vært i planverk
i hundre år.
Det er bare ingen som har fått gjennomført
det.
Jeg tror Biden, Obama og Clinton og alle
har egentlig hatt dette på blokka.
– Nå er det Trumps skyld at det
bygges flere hanser.
– Ja, nå er det gærent, fordi det
er Trump som gjør det.
– Vi har manglet plass da, og greit
nok det.
– Men la oss si at det er
to sider av den der pressepool-greia i
det hvite hus.
Den ene er at presidenten selv og hans
organisasjon blander seg inn i hvem som skal
få dekke dem.
Det er lite gledelig, og det er igjen
til disse dårlige instinktene.
Men den andre siden av det, og det
er jo greit å si også, at alle
sånne, la oss kalle det institusjoner i institusjonen
da, som denne presseklubben i det hvite hus,
blir jo sin egen sånn sementerte gjeng av
de som var store for 30 år siden,
ikke sant?
De sitter fortsatt og tilgodeser seg selv da,
med disse pressepassene og plassen i rommet.
Og etter at sosiale medier, ikke sant, sånn
en jevn YouTube skaper, nå breder ut en
CNN.
Så det er jo, en jevn, ikke sant,
de store YouTube kommentarkanalene har jo mer gjennomslag
enn CNN.
CNN er jo bare en sånn tullekanal etterhvert.
– Og så alle seerne sitter jo og
venter på et fly.
– Ja, og det er liksom – Ja
– Ja, det er liksom det der at
man på egen kjøl, fordi du har fått
litt makt på et tidspunkt, og så tviholder
du på den, og så går årene og
så begynner det å bli så absurd at
det begynner å bli litt som FN, ikke
sant?
At Frankrike har vetoret i FN.
Ja, man skjønner de historiske årsakene til det,
men det er jammen ikke sånn FN hadde
sett ut hvis det hadde laget det i
dag.
Og det hadde jammen ikke presseklubben i det
hvite hus heller.
Så det er jo noe med at av
og til, selv om du bryter noen prinsipper,
så kan det jo hende at å rive
opp ting med rota ikke er så dumt.
– Nei, altså, det å bytte ut noen
av de, dette er jo egentlig noe som
pressen selv burde klart å gjøre, men det
er klart det er veldig vanskelig å gi
fra seg.
Kall det julstolen, da.
Det er litt vanskelig å gi fra seg
den til noen andre.
Og så er det et spørsmål om pressen
burde vært seg selv litt nærmere og skjønt
at over tid så vil dette føre til
en konflikt, og da vil det bli brukt
makt for å bytte oss ut, fordi at
vi sitter og tviholder på de setene vi
egentlig ikke har noen grunn til å ha.
Men tilbake til, derifra til det å gå
og si, nå skal dere signere tauseslausurer, det
er helt noldus, og det eneste jeg vil
si som er positivt, er at jeg ser
folk på høyre siden, kommentatorer, politikere, etc., som
sier, nei, nei, dette er ikke greit.
Og det, jeg vil anerkjenne det, fordi at
jeg ser aldri dette på venstre siden.
Nei, jeg må innrømme at jeg har noe
av samme inntrykk, og det kan nok handle
om, man er jo alle i sin egen
boble, ikke sant, og det er sikkert lettere
for oss å se hva som beveger seg
på høyre siden enn på venstre siden.
Men jeg synes venstre siden virker som en
mye mer sånn, et mye mer kompakt meningsfellesskap,
da.
Det er større spredning og pluralitet på det
man kaller for høyre siden.
Og det er jo på en måte vi
er et eksempel på i den forstanden at
vi er liberalistisk og ikke konservative.
Men vi har mye å snakke med konservative
om, men vi hadde jamen hatt mye å
snakke med sosialister om også.
Kanskje ikke akkurat nå, når hele woke-bølgen
er på, har vært så sterk så lenge,
men historisk sett, altså den historiske linja i
det, det der med homofilesrettigheter, innvandring, sosialfrihet, så
har vi jo egentlig mer tilfelles med venstresiden
og mindre med konservativsiden, da.
Som gjerne har en tendens til å, i
hvert fall når det går gærent, gå nasjonalistisk
og det går det ordentlig gærent, så begynner
du å få noen raseteori og sånn skrot
også.
Og det er, ja, men det er liksom
vi, la oss si det sånn da, at
vi hører ikke hjemme på noen av sidene,
men det er bare den ene siden vi
kan operere på Ja, og noe innenfor.
Og jeg vil si at det er den
ene siden som det føles mulig å snakke
med, men den andre siden gjerne ikke vil
snakke.
Nei, akkurat det der sånn er ganske påtagelig.
Har du sett disse i kjølvannet av drapet
på Charlie Kirk, og dette har jo vært
noen år egentlig, men det har liksom tiltatt
etter det drapet, at du har sånn et
videosamtaleformat som egentlig bare går under hashtaggen leaving
the left.
Altså hvor stadig nye mennesker som har vært
aktive på venstre siden, våkner litt opp til
hvor gæren det er der.
Og vi har sett flere av de i
det siste som kommer opp i kjølvannet av
dette drapet.
Attentatet, politisk attentatet på Charlie Kirk, hvor folk
sitter og ser sin egen side begynne å
le og fryde seg over et politisk drap.
Det blir ikke noe samfunn av å holde
på sånn, at man litt brått får en
sånn «Are we the baddies?» Det er
en interessant løselse å se folk gjøre.
Ja, og det er liksom ikke flokdyra som
gjør dette.
Det er fritenkerne på venstre siden, ikke sant?
Tradisjonelt så har det jo vært mange av
dem på venstre siden, men de selgesorterer ut
derfra nå, fordi som vi var inne på,
det er enklere å være fritenker på høyre
siden enn på venstre siden.
Det er mer rom.
Du får motstand, du får korrigeringer, men det
er ingen som prøver å stoppe deg på
en måte.
Selvfølgelig, bare for å ha sagt det, så
er jo vi like sleivete med å bruke
venstre og høyre side som begreper nå, fordi
det burde man egentlig komme bort fra.
Men det er noe sånt vi snakker om
ting da.
Det er den realiteten vi lever i, og
da må vi forholde oss til den.
Men vi kan jo ha sagt det, at
vi er oppmerksom på at det er sleivete
og sløve og dumme begreper som ikke burde
vært der sånn, men ok.
Det er nå hva det er.
Hvis du, for eksempel, som J.K. Rowling,
er fullblåst feminist og alt det der sånn,
men du synes ikke at uttildes fransk kvinner
er kvinner.
Det ble...
Da er du på høyre sida.
Gratulerer.
J.K. Rowling er velkommen på høyre sida
i Store Gåsteren.
Det blir ikke helt fair enough det.
Men i USA så føler jeg at det
blir mer og mer sånn at det er
demokraterne blir lunileft-partiet, og så blir ikke
den konservative siden, men den publikanske siden, det
blir det store, store teltet som rommer alt
som ikke er lunileft.
Og på et eller annet siden så blir
lunileft veldig små.
Men jeg vet ikke om det er mulig
å få dem små nok.
De folka er altså...
Og det er den intolerante selvforherligende moralsk autoritet
-gjengen, som tror at de har en moralsk
autoritet, som, to be fair, bare er rasshøl.
Det er det de er.
Det er sånn bøller.
Jeg hadde en historie fra en gang vi...
Da vi hadde tida vår på Karl Johan,
ikke sant?
Så ble det jo sånn ordentlig skiftordning og
sånt for å holde den der boden åpen
for å snakke med velgere om liberalisme i
valgkamp-sesong.
Så ble det en sånn greie etter hver
gang vi var ute, at de som har
stått på boden tar noen pils etterpå, ikke
sant?
Klokka blir 8, du skal stenge ned boden,
og så stikker du ut og tar fire
pils og plødrer gjennom.
Og så var det en av dagene som
en av gutta sa at du, sorry, jeg
får ikke blitt med for pils i dag,
for jeg må ut med jobben.
Men, kanskje dere har lyst til å bli
med, ta det heller og bli med meg,
og så setter vi oss med folk fra
jobben min, hyggelige folk og alt er fint.
Jaja, det er klart vi kan gjøre det.
Også en liten avvarsel.
En liten avvarsel var at det er en
kvinnelig kollega av meg som er der, og
hun skal vi ikke snakke politikk med.
Så avtalen er vi setter oss ned, har
det hyggelig å drikke pils og plødrer, men
ikke om politikk.
Og så setter vi oss ned rundt bordet
der, og plødrer og plødrer og det går
fint.
Men det er da, en av de som
er med oss er en litt sånn ung
gutt, veldig smart fyr og en veldig hyggelig
fyr.
Men han har også en sånn sykdom som
gjør at han skjeler litt og han er
litt skjeiv i kroppen og sånn.
Jeg tror ikke han blir sint hvis jeg
sier at han ser litt handikappet ut.
Men vi kan legge til at han også
er mensavmedlem og sånt.
Og han som er et sånt åpent, vennlig,
intellektuelt menneske blir da sittende ved siden av
damene vi snakker om her og snakker politikk.
Og han er det ikke mulig å fornærme,
så hun sier ting og han sier ting,
men hun kan liksom ikke bli ordentlig sint
på han tror jeg, er min teori i
hvert fall.
Men så sitter de og snakker frem og
tilbake, og han stiller åpne sokratiske spørsmål og
hun hogger tilbake, og så er de frem
og tilbake, og det går bra.
Det går overraskende bra.
Helt til hun, de kommer inn på toleranse
og sånn, og så sier hun henvendt til
hele bordet, helt uprompta.
Ja, men jeg er jo tolerant, fordi jeg
sitter jo her og snakker med dere, men
ingen av mine venner ville snakket med dere.
Og så tenker du, å faen.
Nå vekseler du noen raske blikk med alle
mine kolleger fra valgboden, og så tenker jeg,
ok, vi lar dem gå, og holde kjeft,
og så hun slipper unna med det.
Så går det fem minutter, og så sier
hun det faen meg enda en gang, og
igjen så lar vi det gå, og den
tredje gangen hun er på den løypa der
sånn, så du, hør nå her.
Så hun møter litt motstand på det, og
jeg tror ordene jeg brukte mer eller mindre
precis var, hvis du tror at vi opplever
det som et privilegium å få lov å
snakke med deg, så har du bommet.
Og den der arrogansen som ligger i det
du sa nå, også på tvers av den
avtalen vi hadde om at vi ikke skulle
snakke politikk, at du tror du kan sitte
her og fornærme oss, i hvert fall, jeg
vet ikke hvor mye jeg har for sagt,
før hun begynner å hylgrine og forsvinner ut.
Og så er det vår vår mann, som
var hennes kollega, piler etter, og godsnakker og
klapper på skuldrene.
Og så tenker jeg, ja, ok, kanskje jeg
var litt for tøff i klippet der sånn,
men hun fortjente det.
Så kommer hun tilbake, og så tenker jeg,
du vet hva, nå er en god og
minner til slettspill som gjelder her, så jeg
reiser meg opp, møter henne i døra, sier
du, vet du hva, sorry, var ikke meningen
å begynne, men la oss droppe politikken og
sånn, kjempetøft at du kom tilbake, glad for
det, la oss fortsette å ha det hyggelig.
Så setter hun seg ned, og så setter
hun faen meg i gang på samme kjøret
enda en gang.
Og da får hun ikke tre forsøk igjen,
da får hun det ene forsøket, og får
se på hvordan dette henger sammen, og så
tar det omtrent like mange sekunder eller minutter
eller hva det tok, og så begynner hun
å hylgrinne og løper ut.
Og nå er det ingen som gidder å
løpe etter, da.
Så hun kommer ikke tilbake.
Og så kommer vår mann på jobb dagen
etter, og får en ganske ydmyk kvinnelig kollega
på døra, som banker på forsiktig og sier,
du, jeg vil bare si unnskyld for i
går.
For da har hun fått tenkt seg om
å si unnskyld til kompisen din også, for
jeg hører i ettertid hvor gærnt dette ble.
Og svaret hun fikk var at det er
for sent.
Skal ikke ha noe mer med deg å
gjøre.
Ha det.
Og så slutta hun i bedriften.
– Ja, altså det kan være noe at
det var lurt å forsøke på å bli
en unnskyldning bare for å få holde jobb.
Eller føle at du hørte hjemme der, jeg
vet ikke.
Men altså det er noe med at …
– Ja, ja, på han skal ikke si
navnet, for han ønsker å være anonym, men
jeg oppfattet det som en helt ektefølt beklagelse.
Men poenget mitt med å dra historien er
at det er så illustrerende for det der
moralske hegmoniet man opplever at man har på
venstresiden, at man er moralens hvite ridder, liksom.
Det er ingen som har rett til å
angripe oss, fordi vi har moralsk rett.
Og så blir du møtt på det, og
det har du liksom ikke blitt møtt på
før.
Så skjønner du at andre mennesker har følelser
også.
– Jeg er jo veldig sånn …
– Venstretrydd.
– Følelser i politikk er ikke en bra
ting.
Følelser er alt for lett å manipulere.
– Jo, jo, det er greit.
Men det der å fly rundt og aktivt
fornærme folk, og ikke skjønne at du gjør
det, at de skal egentlig bare akseptere at
hun ser ned på oss, for eksempel.
Det er bare «go fuck yourself».
Det finner meg ikke i det.
– Ikke interessert.
– Og det har jeg jo lært meg
etterhvert, fordi det er også en ting.
Jeg har hatt en sånn greie oppi …
Vi har alle vært sånn krangeløte liberalister, ikke
sant?
På alle fester så er du i mindretall,
og alle kjefter på deg, og du tar
sporten i deg.
Og så blir du litt vant til å
bli litt tjukkhudet, ikke sant?
Fordi at du er vant til å være
i mindretall, vant til at alle er uenige,
så du møter opp med noen ekstra lag
med forståelse rundt, at «Å ja, motargumenter».
Fordi du har alltid hørt alle motargumentene før,
ikke sant?
Fordi det er du som er liberalisten, de
andre har ikke møtt den type tilnærming før.
Så du har en tålmodighet som går litt
utenpå hva en del andre gjør.
Jeg har hatt sånne situasjoner hvor jeg har
opplevd at vi har en sportsdiskusjon, men at
folk rundt meg reagerer på hvor drøye folk
er med meg.
– Jeg har ikke noe problem med å
forstå det, fordi du er …
Altså, du har en egen evne, Vegard, til
å si veldig mye som er sant, og
som uansett hvem andre jeg kjenner som sier
det, vil fremstå et ekstremt provocerende, men du
sier det på en sånn veldig behagelig måte
når du gjør det.
Velformulert, og med en hyggelig tone, og hvis
man setter seg ned …
Hadde du skrevet det, så skulle jeg ikke
byttet ut mange ord før jeg hadde blitt
for orige i Håselund-Rødehavn-Sjafres Yttingsredskommisjon.
– Sandhetsministerium.
Propagandaministerium, ja.
Jo, nei, men …
Jeg merker meg da at en uvane man
får fra det, er å finne seg i
fornærmelser som ikke er akseptable.
– Ja.
– Ikke sant?
At man har så grov buffer på dette,
at folk tror de kan slippe unna med
ting som egentlig ikke er akseptabelt.
Og det må jeg nok innrømme, at jeg
har prøvd å flytte grensene litt på for
min egen del.
At jeg har en eller annen standard for
hva jeg finner meg i en samtale.
At jeg nok nå sier ifra betydelig tidligere
enn jeg ville gjort for 10 år siden
eller 20 år siden.
Fordi det forventer en anstendig tone.
Også i dette tilfellet, at det er liksom
…
Du vet hva?
Det er ikke bra for noen at du
slipper unna med dette.
Så her må du faktisk få høre det.
Men det som slår meg, så den ene
konkrete situasjonen, er jo at det tar denne
dama et døgn å liksom få tenkt igjennom
hva det var hun sa som var feil
og hvorfor dette ble gærent.
Og det er jo i og for seg
greit, og beundringsverdig nok av henne at hun
kommer og beklager dagen etter og alt det
der sånn.
Men jeg ser jo nå denne …
at folk gotter seg over drapet på Kirk
og lever i et miljø hvor det aksepteres.
At de ikke helt skjønner hvilken virkning det
har på folk som ikke er gærne som
dem selv.
Det er …
Altså jeg ser så mye som er så
rart, men samtidig så føler jeg at det
blir en sånn ytterliggående boble.
Og gjerne på universitetsnivå.
Men de skaler av veldig mye av sentrum,
og det er store skal.
De gjør store mennesker som vanligvis ville snutte
seg rundt og hadde en viss tillit til
deg å komme fra institusjonen og vite hva
du snakker om, ikke sant?
Men nå går de altså så langt i
måten de snakker om at folk er så
uttrent etter hvert.
Jeg synes det er veldig rart å bruke
opp enhver opparbeidet tillit du har for å
forsvare eller bortforklare et drap i politisk ståsted.
Det er veldig rart.
Nå har vi selvfølgelig mange ulike ting i
grøten her, så bare vi ikke …
Vi opplever ikke at universiteter som institusjoner forsvarer
drapet, men det er mange av studentene som
går der som lever i et sånt meningsfellesskap
som gjør at dette er litt morro.
Også sånne folk med doktorgradstipendiater og sånt som
står og forteller at det var en stadion
med 120 000 mennesker som sto og strakk
opp og holdt meg i Hitlerhilsen, ikke sant?
Det er så retard at det er helt
utenfor.
Når du går ut og sier dette her,
nå snakker vi et kulturelt fenomen, ikke sant?
I det Kirk ble skutt, så veldig, veldig
mange visste hvem han var fra før.
De fleste nordmenn under 45 visste godt hvem
han var, vesentlig bedre enn norsk presse, hvem
Kirk var.
Og så prøver man nå å male disse
folkene på nytt, og nå er det flere
som har blitt interessert og følgt med litt
og sett litt for at dette var en
hot tema, ikke sant?
Nå er det enda flere som ser at
det kommer litt mye rart ut ifra dette
akademiet nå.
Ikke sant?
Ja, vi snakket om de der leaving the
left videoene, ikke sant?
Jeg bare så en tilfeldig svart fyr i
stattene.
Han hadde litt sånn sosial media following, så
derfor han poppet opp, da.
Jeg visste ikke hvem Charlie Kirk var, men
jeg begynte å se videoene hans for jeg
hadde lyst til å finne de sitatene der
han sier de drøyeste tingene, ikke sant?
Så han var motivert av å ta Kirk.
Så begynte han å se disse videoene og
så ser han at det var jo ingenting
av det der.
Det var ikke.
Han sa jo ikke de tingene mine folk
sier at han har sagt.
Så går han ut med en video som
bare, sånn du kan ikke juge om hva
folk sier og tro at du ikke blir
avslørt.
Altså, det kan du fordi at sauveflokken avslør
ingenting.
Men det er noen folk som ikke er
i sauveflokken, da.
Også på venstre sida, ikke sant?
Og så er det de folka du mister
nå.
Det er de som rømmer fordi du ikke
kan henge med den der idiotgjengen.
Altså, jeg vil si at det er liksom
den intellektuelle kapasiteten som forsvinner.
Ja, sånn.
Den brede høyre sida, jeg er ikke sikker
på om jeg har så mye sympati for
i den forstand at, sånn, jeg er ikke
sikker på om det er rimelig at dette
gavner den brede høyre sida, ikke sant?
Men det er noe av det de gjør,
for det er det som er de idiotiske
frontene vi har satt opp.
Det jeg håper er jo at folk lander
i midten hvor de er kritiske i to
retninger.
Det hadde vært fint, det.
Det hadde vært fint.
Men vi kan være ganske sikre på at
det ikke blir resultatet.
Jeg tenkte, jeg fikk litt lyst til å
spille en liten snutt av en tale som
ble holdt på en stadion.
Det er mulig folk kjenner den stemmen, men
det var kanskje ikke helt de ordene som
kom.
Det var en fin og veien greie.
Det var litt morsomt, den der.
Tolerangehitler.
Likesint, men nå på toleranside.
Jeg føler at det var litt det som
man leser inn i denne begravelsen til Kirk,
eller minnestunden.
Ja, den forferdelige Erica Kirk som tilgir drapsmannen.
Herregud, for et drøyt strategisk...
Jeg tenker sånn at hvis du tilgir drapsmannen
noen dager senere, da er du sannsynlig...
Hvis det er definisjonen av å være et
godt menneske, så er du vesentlig bedre enn
meg.
Jeg hadde vært mer den utgangen som sier
at jeg vil gjerne stå for henretelsen selv.
Ja, og jeg syns ikke all verden om
den der tilgivelseskulturen.
Jeg vet ikke om det er så bra.
En av kritikkene jeg har mot kristendommen som
helhet er at jeg ikke er sikker på
om du skal tilgive folk som ikke fortjener
å tilgives.
Men, so be it.
Uverdigheten fra leftiene som syns dette var helt
forferdelig.
Helt så nasig å holde på sånn.
Så er det godt illustrert av den humoristiske
AI-videoen som du spilte av der.
Jeg syns den var veldig passende.
Dette var jo det denne norske doktorgradstipendiatet hevde.
Dette var jo bare kjempenasig møte.
Der sto folk og ropte heil hitter.
Folk sto og rakk armene i været.
Å rekke armene i været, det er nå
en hitlerhilsning.
Så man lagde en sånn kobling.
Dette blir det der mime som forteller deg
hvilke grader du kan ha.
Hvis det er over 37 grader så er
det nasihilsen.
Du kan ha den opp til jeg tror
det er 70 grader.
Over 70 grader går bra.
For det er for høyt.
For det er for høyt så bare vinker
du til folk og da er det greit.
Nettopp.
Da er det bare fasen i mellom som
du må passe på.
Det er et eller annet veldig...
En ting om disse universitetsmiljøene.
Vi har reagert på en som sammenlignet Charlie
Kirk med Anders Bering-Bleivik altså drapsoffere, ikke
drapsmannen.
Du skal være bra, kjukk i hodet for
å ikke se at du bommer litt.
Når det er drapsoffere du kaller for Bering
-Bleivik og det du nå nevner.
Hva er det som er så provocerende med
det?
Hvorfor kan ikke en universitetsprofessor eller amanuensis eller
stipendiat eller hva som helst bare få mene
de tingene?
Det er ikke nødvendigvis noe verre enn hva
en jevn lefti mener, ikke sant?
Ut på sosiale medier.
Problemet med det er at de kommer inn
som eksperter, som representanter for akademia, som representanter
for universitetssektoren.
Det rye som universitetssektoren har, er det altså
ikke de som har bygget opp.
De forvalter noe som er bygget opp over
generasjoner, og de benytter det som en plattform
de kan utnytte til å fremme sitt eget
politiske vrangsyn.
Det er noe sånn usmaklig, smålig patetisk over
det, fordi du viser deg som et menneske
som av dine credentials og din utdannelse og
din posisjon så impliserer det at du er
et menneske av et visst format, og så
er du veldig liten i størrelsen for å
si det sånn.
Det er det misbruket av opparbeidet tillit over
generasjoner som du ikke har gjort en dritt
for å bidra til, men du river det
ned, og det går så mye fort å
rive det ned enn å bygge det opp
igjen.
Det er helt åpenbart at det måtte bygges
opp igjen, særlig ikke disse folkene som hadde
fått det til.
– Men det minner meg om noe, og
det er den der greia om å bytte
plass på offer og den som utøver noe.
Vi har sett det i Norge, og vi
hadde en episode om dette for lenge, lenge,
lenge siden.
Jeg hadde en liten utblåsning mot sosialbyråder et
eller annet sånt nå i Oslo.
Det var disse guttungene som det var så
synd på, fordi de var ...
– Ja, altså, det var en våldsepisode, hvor
hun utdroppte at det var ikke tre, men
det var seks offre i denne episodeen.
– Det var en venstrebyrådende.
– Ja.
Det er liksom sånn når du ikke klarer
å skille mellom offer og gjerningsmann, og begynner
å sette de i samme bås, og begynner
å dele ut offerrollet til gjerningsmann, og det
er jo egentlig litt sånn det samme med
motsatt fortegn som man driver med både i
Norge og USA akkurat nå.
Det blir litt av den samme mentaliteten, den
samme rasjonaliteten, eller manglende, så da.
Man tenker at nei, nå fant vi ut
at de tre guttene som begår ran, de
er offre, og så er nå offre, den
som blir skutt, han er nå gjerningsmann, ikke
sant?
– Så det er noe med dette at
alle sånne pendler svinger for langt, ikke sant?
Så du er for øye for øye, tann
for tann i en fase av rettshistorien, og
så går du over i en sånn der
offerforklaring av absolutt alle involverte på den andre
siden.
Jeg har mye sympati for norsk fengselsvesen, for
eksempel.
Det at vi har fengseler som ikke er
laget som eksplisitte torturkamere, og at du faktisk
prøver å rehabilitere og få folk på rett
kjøl, og at du har flinke fengselsbetjenter som
følger opp og snakker med og prøver å
gjøre det beste ut av den tiden som
er der.
Det er sympatisk, men problemet er at når
du går for langt i den der godhetsretorikken,
at du skal være så tolerant og forståelsesfull
overfor også de du egentlig bør vite at
du ikke skal forstå, i hvert fall ikke
handlingene til, så må du være litt forsiktig
med hva du sier i offentligheten.
Hvis du kunne ha en stram ramme rundt
det å bli pågrepet, arrestert, fengselhet dømt, altså
at du slipper ikke unna, du blir tatt,
og det er ingen nåde i den første
fasen av prosessen, men at vi kunne beholdt
den litt sympatiske, la oss prøve å få
rettet opp ting på baksiden, men at den
offentlige retorikken er litt tydeligere på.
Så er problemet da at når du er
for wishy-washy med den der, sånn som
byråden var, så ender du opp med at
du får en motreaksjon, og den kommer til
å bli for bred og vi og dyp,
så du kommer til å begynne å gjøre
fengselene dårligere, som rehabiliteringsinstitusjoner også, for nå får
du et større fokus på straff og mindre
på rehabilitering, og det er ikke sikkert det
er riktig vei heller, men det er det
der at overreachen i retorikken fører til en
overreach andre veien typisk etterpå, og det er
akkurat som Biden og Trump, du får Biden
som går alt for langt den ene veien,
og så får du Trump som motreaksjon som
går alt for langt den andre veien, og
herregud, kan vi bare slutte?
Kan vi lande i midten?
Ja, det hadde vært fint.
Var det sånn der fornuftsbasert, at konsensus var
mer fornuftsbasert og mindre sånn ideologisk vrøvle?
Det hadde vært veldig deilig.
Og dette kommer fra to stykker som sikkert
er mer ideologiske enn de fleste.
Ja, resentlig.
Men likevel så er det liksom sånn, jeg
føler ikke at vi sitter her og spytter
så mye ideologi, vi er relativt litt ideologisk
i det vi sier, fordi helt ærlig, jeg
finner ikke, altså ideologi, og den har jeg
for meg selv, det er på en måte
mitt syn på verden, men hvor lenge jeg
har lyst til å sitte og snakke ideologisk,
det er jeg usikker på.
Det er ikke så spennende.
Og i hvert fall ikke i mange episoder.
Vi får se hvor denne podkasten bærer videre,
men dagens episode er vel omtrent ved vei
senere.
Ja.
Ha en fortreffelig dag, folkens.
Ha det.
Takk for at du hører på Sidelinje Podcast.
Vi vil gjerne noe bredere ut, så hvis
du snakker om oss, deler oss, eller anbefaler
oss i podcastappen din, så er det høyt
verdsatt.
Hvis du heller vil snakke med oss, i
form av ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål,
eller noe annet, så finner du all kontaktinfo
på sidelinje.transistor.fm