Velkommen til Sidelinja, podcasten for politiske hjemløse.
For folk som elsker seg og elsker å
blåse skum av en duggfisk igjen.
Og de som kunne tenkt seg en liten
hotelltur til de sveitske Alper.
Government is not the solution to our problem.
Government is the problem.
Rundt bor i dag Alpefarerne, Sørensen og Eidshagen
og Micelle Garnetnes.
Og i dag er det tirsdag trond.
Så nå skal vi minne om hva?
Da er det liberale aften.
I aften.
Her er klokken, ja, kom klokken seks og
så begynner vi å få foredrag og kaffe
i Amsterdam i Oslo.
Ja, klokken syv begynner det og da blir
det god stemning.
Både før, under og etter.
Helt nyfilt bar med alt du kunne tenke
deg og hundresorter øl og mat.
Rare nederlandske matretter.
God stemning og litt kunnskap og lærdom.
Marius Aron Nilsen fra finanskomiteen skal snakke om
energipolitikk.
Ja, det er det vi store mest behandler.
Fordi det kan man faktisk, det forstår han.
Han forstår ikke bare politikk, han forstår hvordan
systemet henger sammen og det hjelper jo litt
når du skal lage politikk.
Det er fornuftig å kunne det da.
Og han har jo i sitt parti fått
nyinhyra vår podcast-kompis Øystein Sjøli som rådgiver
for å lage den energipolitikken.
Det er, der må vi applaudere.
Frupp.
Det er enkelte ting som jeg føler frupp
begynner å skjønne tegningen på nå.
Det ene er energi og klimapolitikk.
Der føler jeg at de begynner å skjønne
hvordan verden henger sammen.
Hvis det bare hadde vært et parti for
ti år siden som hadde skjønt dette, så
hadde vi jo vært i en mye bedre
posisjon i dag.
Men der har vi fått søket for å
sende de ut av valgsystemet rett og slett.
Ja, men da er det hyggelig at...
Faktisk FRP som har gjort det.
Ja, FRP gjorde det, og så skjønte de
at da må jo vi ta denne rollen
selv.
Så nå må vi begynne å snakke ansvarlig
om noe hvertfall.
Selv om vi er totalt uansvarlig på veldig
mye annet, så kan vi være ansvarlig på
dette.
Vi skal vel ikke sutre kjempe mye over
valgloven i dag, men hensikten var å minne
om Liberalaften, og så skal vi sikkert få
sagt noe om valgloven til den godeste Aron
Nilsen som etter fortraget over en pils.
Ja, vi satser på det.
Det kan hende at...
Jeg har sett på antallet, sett på de
som har sagt de skal komme, og der
ser jeg at det kan hende det kommer
flere FRP'ere.
Ja, da skal vi få så å høre
av flagger.
Ja, på en hyggelig måte.
På en hyggelig og hyggelig måte.
Ja, vi setter Vegard til å gjøre det,
for det er ingen som kan fortelle deg
hvor slem du er på en høfligere måte
enn Vegard, og hvor gal du er.
Jeg tror Arne kan konkurrere her.
Han er en høflig type.
Jeg blir satt på et annet bord, ikke
sant?
Du blir plassert for ansvaret.
Du kan være dørvakt.
Du kan være han som går og henter
ødelig barn.
Men apropos høflige folk.
Trump er en høflig type.
Når han skriver tekstmelding, så innleder han med
«Dear Jonas».
Ja.
Dear Jonas, jeg er ikke så opptatt av
fred lenger, for du ga meg ikke fredsprisen,
og dermed vil jeg ikke ha fred lenger.
Det er liksom...
Av og til så må du nok lese
sånne tekstmeldinger to ganger.
Jeg vet ikke om dere har sett det
der meme-videoen som har gått den siste
uka.
Det er helt fantastisk.
Det er en baby som gråter, og så
prøver å ta på grønnen og får en
nei.
Nei?
Ilsint.
Men det er jo patetisk på et nivå
som er vanskelig å få hud rundt.
Det jeg er usikker på.
Dette var en tekstmelding som gikk til Jonas.
Og Jonas sa tydeligvis bare «Vet du hva?
Denne skal jeg dele med verden».
Så, ja, ok, men det er to historier
om den er sånn, fordi det er et
sånn narrativ, en vinkel der ute som sier
at Trump er sur på Jonas fordi han
delte meldingen, for det ble skikkelig flaut.
Den andre er at Trump selv sendte meldingen
i kopi til alle europeiske ledere.
Ja, og jeg har mer tro på det
siste egentlig.
Jeg har også tro på at han er
så dum at han tenkte det er en
god idé.
Ja, men Gud vet da om det er
det ene eller det andre, så må selv
Trump forstå at når du sender en tekstmelding
til en statsminister så er det et offentlig
dokument, så det går uansett.
Så det er ikke Jonas som sitter og
deler eller ikke, nødvendigvis, eller det bør jo
i hvert fall ikke være sånn, det er
i hvert fall ikke sånn ifølge offentlighetsloven i
Norge.
Så da skal det inn i et offentlig
register, statsministeren har fått tekstmelding fra presidenten i
USA, det sa det hvis det ikke er
noen statsanmeldetere eller et eller annet dill.
Men ok, det aller lureste hadde jo vært
å ikke sende suttrette tekstmeldinger om dine egne
følelser når du er leder for verdens mest
største atommakt og desidert mest mektige land, men
slik er det nå.
En annen ting som hadde vært lurt var
å ikke prøve å annektere land fra allierte.
Det kan det bli jævla dårlig stemning, ja.
Ja, og det har det jævlig blitt.
Og det ble så dårlig stemning at det
begynte å se ut som om det europeske
politikere hadde rygggrad.
Og da er det dårlig stemning, altså.
Uff, ja.
Men det later jo til det at en
del politikere nå har skjønt at du kan
ikke drive og spiske hele tiden, enten må
du si fra deg selv for å ignorere
hele fylen.
Og det er jo det som jeg tror
jeg vil komme litt tilbake til i disse
ulike talene og uttalesene og mottaler og trusler
og ikke-trusler og tilbake-tog og annet
som har skjedd i Davos.
Jeg vil ikke kunne si noe om hvem
som satte skapet mest på plass der.
Jo, det er jeg faktisk tvil om det.
Jeg synes liksom Kalmavaas utskremte Mark Harney.
Mark Harney, da han holdt sin talle så
var han definitivt den som hadde satt skapet
mest på plass.
Og så kom Zelenski.
Ja, jeg skal inn med at jeg har
ikke hørt Zelenski sin talle.
Nei, men vi skal inn på den nå.
Men veldig interessant for to ulike vinkler, mye
av samme tematikk.
Og alle sier på sitt vis at Europa
må skjerpe seg.
Det er vel i og for seg ikke
helt uriktig?
Nei, det er ikke litt uriktig en gang.
Vi er et lite land.
En kork som flyter i en stor sjø.
Vi kontrollerer ikke bølgene, vi kontrollerer ikke vind
og alt vi har kontroll på er delvis
vår egen kork som sitter der og dupper
opp og ned.
Hvordan skal en småstat som Norge respondere når
en stormakt bevisst ignorerer skille mellom for eksempel
Nobelkomiteen og staten Norge eller vanlige antatt grenser
for adferd og overskrivelser av dem, språkbruk, trusler,
tit for tatt forventninger om privat bidrag til
Trump og hans business.
Det er en fin smøring for å forlavre
tollsatser og andre ting.
Når fredsrådet kommer ramlende skal du få inngangsbilett
for fast sete i Trumps sikkerhetsråd som koster
en milliard dollar.
Fredsrådet må jo sånn være en periodi på
seg selv.
Ja, ikke sant?
Men hva faen skal vi gjøre som en
nasjon med fem millioner innbyggere?
Det var en ting som jeg følte var
veldig avslørende i forhold til hvordan Trump tenker.
Han hadde blitt forklart hvordan dette skiller mellom
Nobelkomiteen og politikerne og statsministeren var, og så
var det sånn, ja, det tror jeg ikke
noe på.
Det forteller noe om hvordan han ser på
maktbruk, ikke sant?
Fordi han bare sånn, ja, men hvis du
er statsminister så kan du bare gjøre som
du vil med en komitee som er utpekt
fra politikere.
Da kan du gjøre hva du vil med
den.
Han skal si hvordan det skal bli.
Skal si seg at han ikke er den
første statslederen i verden som har antatt det
forholdet mellom regjering og Nobelkomiteet.
Det kan faktisk hende at vi burde laget
et eller annet skille til, så det blir
en eller annen sak til mellom Stortinget og
Nobelkomiteen, bare for å gjøre det veldig tydelig.
Problemet der er Nobelstestamentet.
Man sier at det er det norske stortinget
som skal utpeke komiteen.
Men hvis du skal respektere testamentet og opprettholde
det, så kunne du jo anmodet politikerne på
Stortinget om ikke å peke på sine egne
hver jævla gang.
Ja.
For eksempel at du fikk inn mer anerkjente
fageeksperter eller et eller annet sånt nå, i
stedet for avdankede politikere og partikaniner av ulike
slag.
Nå er det vel tre tillit til Stortingets
politikere, og så er det to som ikke
er det.
Ja, men Toya har en veldig klar binding
til FrP, ikke sant?
Ja.
Kristian Klemmert har en veldig klar binding til
Høyre.
Statsråd for Høyre og alt sånt.
Lederen har en binding til Arbeiderpartiet, ikke sant?
Jeg er litt usikker.
De har bindinger, men jeg er usikker på
...
De har ikke hatt verb, så vidt jeg
kan se.
Men uansett hvordan du snur og vender på,
så hadde det ikke vært noe vanskelig for
Stortinget hvis de satt seg for å gjøre
Nobelkomiteen så uavhengig av norsk politikk som mulig.
Det hadde vært fint.
Ved å si at, ikke sant, en sånn
...
Jeg vet ikke om det er riktig valg,
men ta en figur som Cecilie Hellestveit, som
ikke knyttet seg til noen parti eller noe
som helst på noen tidspunkt, tydelig uavhengig, ured,
modig stemme på egen kjøl, ikke sant?
Ja vel, det hadde vært et mer nøytralt
valg.
Eller andre.
Det må vel sies at å være folkeretsekspert
i og for seg er relevant i sammenhengen?
Relevant, og hun har jo også et sånn
...
Jeg vet ikke om vi overfortolker henne, men
jeg synes hun snakker om folkeretten litt på
samme måte som vi gjør det.
Det er ikke noe sånn menneskerettserklæring.
Det er en litt sånn pragmatisk forhold, regulerer
forhold mellom stater, og det er det.
Men i spørsmålet om hvordan Norge bør agere,
så kunne jo det vært et lite tiltak
som når vi får smekk for den Nobelprisen
for andre gang på 10-12 år, så
kan det hende at kanskje vi skal få
Stortinget til ikke å plukke sine egne kaniner
til å sitte i komiteen.
Det kunne være en klok ting av Stortinget
for å være litt sånn langsiktig og opptatt
av nasjonalt ved og vel.
Du kunne til og med økt troveidigheten til
prisen, fordi den over tid ville blitt oppfattet
mindre politisk og mer humanistisk.
Men en annen ting som har kommet opp
i forbindelse med denne Grønlands støyen, og i
og for seg all støyen rundt Trump, det
er kan vi lenger stole på de spillereglene
vi trodde var til stede?
Og kan vi, fordi en ting er nasjonale
grenser og territorium og alle de der sånn
som vi ikke har tenkt på siden 2.
verdenskrig ting.
Noe annet er sånne eiendomsrett finansielle spilleregler.
Kan man stole på at man eier det
man tror man eier?
Da er vi over på oljefondet og investeringer
i USA og statsgjeld i USA og sånne
ting.
Og oljefondet som har en idé om å
være en sånn indeks av alt som er
verdipapirer rundt omkring og litt eiendom og litt
ditt og datt, har jo et veldig stort
geopolitisk risikoavtrykk.
Ja, det er klart.
Og det gjør vi jo på litt forskjellige
måter.
Hvis vi tar det litt på det laveste
nivået, så ser vi at sanksjonene mot Russland
er utestengt fra disse interbank oppgjørende.
Du kunne jo tenkt deg at et fond
som oljefondet ville være veldig følsomt for en
slik type sanksjon.
Det skulle jo være ganske plausibelt.
At noen kunne finne...
La oss sette haret på grisen.
En fyr som Donald Trump kunne finne på
et eller annet høys.
Hvis han ble forbannet på Jonas, eller hva
det nå skulle være.
Skal vi ta han på ordet, så er
han forbannet på Jonas nå.
Fordi han har delt ut fredsprisen til feil,
dum dame ned i Venezuela.
Ja, ikke sant.
Han har overlevert fredsprisen til den velfortjenende Trumperen
selv.
Ja, der har vi jo noen uheldige historiske
paralleller.
Men det er jo riktig.
Til tross for at Trump i og for
seg ikke var så veldig negativ til Machado,
så ville han jo helst ta prisene selv,
selvfølgelig.
Ja, det er klart.
Men nå har han jo tre fredspriser, litt
mindre hvis jeg forstod det rett.
Ja, han har jo FIFA, vet jeg.
Det var en til, det var noen som
sa nå hadde det treble.
Men jeg lurer på om det var Saudiarabia
fredspriser, et eller annet.
Det finnes et par hundre fredspriser rundt i
verden, så det er noen muligheter her.
Nå har han fått en jevestå, da.
Men snakka noen om dette med regelstyrt verden
og sånn?
Ja, en regelstyrt verdensorden.
Den har vi applaudert i mange år.
Ja, og så er vi på vei, du
sier vi er på vei bort fra den.
Da fikk jeg lyst til å gå gjennom
et sitat fra Olav Buxerud.
Ja.
Fordi han hadde en litt annen vinkling på
det enn den der vi er på vei
vekk ifra.
Det sies for tiden at vi går bort
fra en regelbasert verdensorden.
Det mener jeg er å fremstille det hele
feil.
Det kan sies enklere.
Det vi hadde trodd var en regelbasert verdensorden,
var ikke annet enn at vår kulturkrets gjennom
USA tvang gjennom de reglene som vi ønsket
skulle gjelde.
På grunn av vår ekstreme makt og at
andre makter i perioden var svake, så fikk
vi gjennomført det.
Det betyr ikke at det var noen regelbasert
verdensorden, det betyr bare at det var vi
som kunne lage regelboka.
Den regelboka inneholdt alt vi liker, for eksempel
menneskerettigheter, som overhovedet ikke er den universelle.
Det er en illusion.
Vel, og nå er den tiden forbi.
Vi er svakere, andre er sterkere.
Vi er derfor nødt til å se på
at andre skriver regelboka om igjen med andre
regler.
Det er noe i det.
Samtidig så er det klart at jeg kjødder
på betydelig friksjon.
Her er det vi to som friksjonerer litt.
Men jeg synes det er hvertfall, så tenker
han litt annerledes enn alle andre.
Det er litt sånn fritenkende.
Det er noe her.
Hvis du legger en vennlig tolkning til grunn
for analysen av det han sier, så er
jeg i og for seg enig.
Fordi denne regelbaserte verdensøgnen var i stor til
noen grad en illusion.
Fordi som Mark Carney sa i sin tale,
det var en bekvem illusion.
Vi så mellom fingrene på det, når stormaktene
gjorde som de ville likevel.
Men vi lot som at det var greit,
at vi ikke helt så det som skjedde.
For 80 prosenten av ting, så har vi
disse reglene, og så er det bedre enn
å ha det på null prosent.
Det er vel det jeg føler at Ola
mister litt i.
Det er litt for basant på at det
ikke var noen ting.
Vi tenkte litt sånn at det med at
vi eller USA skrev regelboka, det er jo
noe i.
Vi hadde en amerikansk hegemonrolle, hvor USA hadde
en viktig rolle i internasjonale institusjoner som FN
og Verdensbanken og den slags.
Der er vi på en måte litt, det
synes jeg var i og for seg, der
er det positivt riktig i den fremstillingen.
Jo, selvfølgelig, vi eller USA, eller hva vi
skal kalle det, skrev i stor grad regelboka.
Men der det begynner å skurre, det er
selvfølgelig når vi kommer inn til å snakke
om hva som er menneskerettigheter.
Jeg vil jo si at det er jo,
menneskerettigheter er universelle.
Du kan ikke skrive det på noen måte.
Nei, men det er et spørsmål om hvem
som har formulert det juridisk.
For juridiske menneskerettigheter og filosofiske menneskerettigheter, det vet
vi er veldig stor forskjell.
Vi vil jo si at det er en
menneskerett å ikke bli tvunget av staten som
betaler masse skatt.
Det er jo en menneskerett i vår verden,
er det ikke det?
Sånn er det.
For å skille på noe veldig åpenbart, som
positive og negative rettigheter, så kan en menneskerettighet
være alle barn har rett til utdannelse, og
det er jo fint og edelt, og det
burde sikkert skje, men da må også noen
betale for det, og da begynner du å
bringe tvangsmakt inn, og sånn.
Mens negative rettigheter er en sånn, du kan
ikke arbitrært gå bort og skyte hua folk,
fordi alle har rett i sitt eget liv,
og det koster ingen noe å opprettholde, du
bare har ikke lov til å gjøre det.
Og det at de såkalte menneskerettighetene har blitt
fylt opp med veldig mye positive rettigheter, rettigheter
med forpliktelser på andre, er jo en sånn
iboende svakhet i det, spesielt når disse såkalt
universelle rettighetene gjelder i land som ikke har
noe evne til å levere dem, men det
er ingen utenfor landet som har noe ansvar
for å levere, ikke sant?
Det føles litt hult, da.
Men det er jo verdt å minne om
hvordan denne institusjonsbaserte verdensordenen kom til rett i
utgangspunktet.
Første verdenskrig, katastrofe, ikke sant?
Mellomkrigstid, støy, børskrakk, og alt det der, nød
og død og fordervelse, og så kommer faen
meg andre verdenskrig, og så er det liksom
generalen i andre verdenskrig kjempet i frontlinja i
første verdenskrig, og tenkte, nå er vi kanskje
litt lei av dette greiene her, så skal
vi putte opp noen institusjoner og rammeverk og
regler, altså kjøreregler rett og slett, og så
får man opp NATO, FN, verdenshandelsorganisasjoner, alt mulig
rart av sånne rammeverksorganisasjoner med gode intensjoner, og
fra dårlig til middels til halvgod gjennomføring.
Jeg tror ikke det er noen som påstår
at FN fungerer godt.
Men det fungerer litt.
Men der tror jeg som jeg begynner på
hvordan det både er riktig og uriktig, det
er klart at det er laget en slags
regelbok, men det har ikke nødvendigvis fungert så
kjempebra.
Det er jo ikke sikkert at det er
noen andre som er i en posisjon til
å skrive en annen regelbok.
Hvem skulle det vært?
Skulle det være disse hva kaller de seg?
Den gruppen Russland og Sørafrika og Briksland.
Skulle det være dem som skrev en ny
regelbok?
Vi kommer tilbake til Trumps fredsråd, men la
oss bare begynne med spoil the headline.
Det er ikke nødvendigvis et helt legitimt fredsråd,
men det er jo da en del land
som har sagt nei til det, og et
eller annet som har sagt nei til invitasjonen
til å bli med.
Kanada har ikke sagt nei fordi de blir
avinvitert etter talen til Carni.
Men Kina har takket tøffelig nei til dette,
fordi de mener egentlig at FN er sted
å gjøre sånne ting, og det er jo
smått ironisk at Kina er de som forsvarer
institusjonen i USA bygget opp, men nå river
den ned.
Men det kan jo hende at de rett
og slett skjønner at dette er tøys.
Jeg vet ikke om det er noen som
egentlig føler at det ikke er tøys.
Men det kan jo hende at Kina ser
en svært gyllene mulighet til å bedre sitt
eget internasjonale ry, og samarbeidspotensiale med Europa.
Det er ikke mange som snakker om å
boykotte Kina akkurat nå.
Stemmer det.
Jeg har jo veldig tro på Kina, på
godt og vondt egentlig.
Jeg tror jo det er tøyseregime der borte
i Kina.
Men jeg tror på en måte at det
er oppnåd av Kina er også en gammel
kulturnasjon, og de har opplevd ganske mye økonomisk
vekst, og de får en utdannet befolkning.
Jeg tror Kina på en måte har en
slags positiv retning, tross alt.
Det er selvfølgelig lett å peke på at
håper de ikke finner på noe gærent der
borte på Taiwan.
Men jeg tror jo at Kina har en
rolle å spille i fremtiden.
Selvfølgelig har det det.
Men at den kan være mer positiv enn
hvis du ser for deg han granningen Mao
i Mao-dressen sin som sto med alle
de røde fanene i gamle dager, så kan
jo kanskje Kina ha en annerledes positiv rolle
å spille i fremtiden.
Tilbake til det spørsmålet, hva kan Norge gjøre?
Det er jo mer hva kan Europa gjøre?
Og du som er økonomerne, hvis Europa sitter
på 3,6 millioner dollar i amerikansk statskjeld
og begynner å selge den.
Ja, men det er klart da har du
det er jo en del, det er veldig
store verdier men hvis du begynner å selge
den, da ja, da blir det jo tøffere
for amerikanerne å refinansere jelen sin, så det
er vet du hva?
Det er også tøffere for europeerne å få
igjen pengene sine Ja, det er noe med
det, for det er klart man skal være
klar over at dette er jo ikke monopolpenger,
ikke sant?
Så typisk så skal jo disse obligasjonene som
jelen er uttrykt i det skal jo betale
for pensjoner og den slags ting, ikke sant?
Så begge parter har et problem Det er
den gamle historien med har du en lån
på en million i banken, så har du
et problem men har du en milliard i
lån, så er det bankene et problem og
sånn er det jo litt her også og
det gjelder jo også Norge og særlig oljefondene
oljefondene har jo enorme beholdninger av amerikansk statssel
så hvis du ikke har 150 millioner dollar
da tror jeg vi har Nei, det må
være mye Jeg tror det må være mer
men altså et stort tal og greier men
det er jo selvfølgelig det er flere sider
ved det, ikke sant?
Det er, vi har nå skjønt at det
er politisk risk knyttet til USA og den
politiske risken kan jo det kan jo manifestere
seg på ulike måter.
En ting vi har inne på det at
amerikanerne kan finne på å, ja, skrive om
reglene da siden det er det vi snakker
om her så kan de si at, nei,
vi har ikke lyst til å betale tilbake
vi.
Så dere må aksettere å bytte inn de
obligasjonene dere har i et eller annet som
ikke betaler og renter og bla bla bla
en annen sak er at de kan jo
bare selvfølgelig, rett og slett, inflatere seg ut
av gjengelseproblemet sitt Men altså, alt det der
er jo en risiko for det jeg sitter
med, jo da, det er noen europeiske politikere
som har vist at de har littere grader
likevel, og snakket litt hardt imot og sånn,
men jeg ser for meg at markedet vil
prøve å begynne å absorbere risikoen ved å
si at det er litt ustabilt.
Kanskje ikke så kanskje vi skal prøve å
selge oss ned litt, altså, i ren investeringsstrategi
og at det skaper et press mot amerikanske
myndigheter, fordi at det vil jo gjøre vondt
for amerikanere også, de har jo, altså, de
er jo avhengig av å låne mye mer
penger senere og det er jo ikke gitt
at de får lånt en krone, eller noe
som helst, hvis de har de første tråkka
vippa den bryteren over og sagt at vi
skal ikke betale, vi gjør det for oss,
så er det jo ikke en krone igjen
og da får de ikke noe av noen.
Det kjente uttrykket Bond Vigilantis.
Og det er nok det Bond Vigilantis her
ute, ikke sant, som sier at nå ser
det ikke bra ut, nå selger vi de
der pressene og det, vet du hva, akkurat
det tror jeg han er skikkelig redd for.
Det er en sånn greie som hvor, altså,
det er et mykt punkt for Donald Trump
at han skjønner at hvis markedet sier at
det her kan du ikke holde på med,
da er, da blir det talk over Trump,
ikke sant, da blir det chicken out, ikke
sant, listpress blir jo dumpet som statsminister Streng
den bare på grunn av markedsreaksjonen, ikke sant,
for de skjønte at det som er i
budsjetten er bare vart, ikke sant.
Nei, altså, greia det jeg spør, fordi svenske
og danske pensjonsfond har solgt seg ut av
amerikanske threshers.
Og så har det vært litt bomling om
det.
Og så synes jeg samtidig, selv om Trump
var tøff i Trynet i Davos, så var
han også mer sånn, ja, men vi har
Europa er viktig for oss, han begynte liksom
å snakke, vi skal selvfølgelig ikke angripe Grønland
militært, da han ble veldig tydelig på enkelte
sånne ting, da, som faktisk har vært på
en måte de store problemene, ikke sant, hvor
han på en måte begynte å kjøre litt
taco.
Hodet mitt, altså, var det sånn, når dette
signalet kommer, så er det markedet som faktisk
får sette den på plass, ikke politikerne, på
mange måter, fordi han er jo litt opptatt
av å være populær hjemme, og hvis du
får en inflatert dollar, eller, ja.
– Du kan tenke deg at amerikanere, de
blir ikke noe glad når pensjonssparingen deres blir
mindre verdt.
– Nei, da blir det dårlig stemning på
hjemmene, og det kommer et mellomvalg nå, og
han er vel avhengig av ikke å tape
alt så mye i det valget.
– Og så er det klart, USA er
jo i en veldig sårbar situasjon, på grunn
av den veldig store statshelen, og ikke minst
voksne statshelen, ikke sant, de har jo egentlig
ikke kontroll på statsfinansene i statene, og så
har selvfølgelig USA, som en kredit, har jo
hatt en veldig tiltro fra investerer, så investerere
har jo sagt at, ja, det er greit
at det har masse gjeld i forhold til
bestøyelsen på økonomien og sånt, for det er
jo USA, de har liksom aldri mista alt
gjelden deres.
– De har alltid vokset seg ut av
problemet ditt.
– Vi tror på dere, men det er
klart det er jo grenser for det også.
– Alle vet jo at en gang er
den første, ikke sant?
Men det er jo fristende å minne om
vår oppskrift på den geopolitiske risikoen som oljefondet
representerer.
– Det er sant.
– Nemlig en individualisering av det hele, som
plutselig ikke er heftet ved hoften til statens
gjøren og laden og utenrikspolitiske beslutninger og popularitet
og manglende popularitet hos gale eller mindre gale
statsledere andre steder.
Hvis det faktisk bare står navnet til Arne,
eller andre i landet, på en eller annen
sumpenge som er på en konto som du
nominelt eller reelt forvalter selv, så er det
litt vanskeligere å ramme oss via den vektoren.
– Det er jo en ganske ykre pragmatisk
løsning som har mange sider.
For det første er det jo fornuftig å
ta det her fondet ut av politikerne senere,
for det er jo gøy å vite hva
de finner på å gjøre etterhvert.
Selvfølgelig kan du ikke sløse bort hele fondet.
Så det vil være bedre å la folk
opparbeide seg pensjonstreaktietter i den forstanden at du
får en pensjonskonto.
Kan du investere?
Kan du ta den investeringsprofilen du vil på
den?
Det er dine penger.
Du kan ikke bruke dem før du blir
pensjonist.
– Jeg kjenner at jeg hadde droppet statsskjeld
faktisk.
– Du kan ha all mulighetspreferanser inne der.
Hvis du er opptatt av...
Nå var det mye snakk om dette med
Gaza og Israel og sånn.
Er du opptatt av det, så kjøp investeringstjenester
fra noen som ikke har israeliske selskaper.
– Ja, alle S- og MDG-erne
kan kjøpe sånn treklemmetjenester fra Serbien Trædals firma.
– Sånn som det lever konsekvensen.
– I MDG så skal det investeres i
nysnø.
– Ja, det kan det.
Men så investerer du i nysnø, ikke sant?
– Da tar vi investeringsmiddelene derfra og putter
dem inn på alle pensjonskontoene og så kan
alle MDG-erne reinvestere inn i nysnø da.
– Dette er en plan jeg liker.
– Kjempeløsning.
– Vi har løsningen talt.
– Jeg har en snodig følelse av at
medlemmer ikke kommer til å være sivere på
å investere i nysnø med sine egne penger.
– Nei, det kommer det.
– Jeg tror ikke nysnø får noen penger
tilbake.
– Men det er jo så veldig noe
av det som er drivkraften i denne ideen,
ikke sant?
Når det er dine penger, da tenker du
det kanskje om to ganger.
– Ja.
– Skal vi bevege oss videre til det
fryktede og sangomsuste toppmøte i Davos?
World Economic Forum.
Der kommer folk og snakker.
Med hverandre og til hverandre og på vegne
av andre og for seg selv.
– For å se det skjedde.
– Ja.
Dette synes jeg er litt gøy.
Fordi nå raster jo Trump over dit for
å snakke.
Og så er det mindre av alle disse
folkene som har vært der før som ikke
kommer litt lenger.
Så jeg tenker liksom at nå er alle
de som er anti-globalister de er nå
heia veff.
– Veldig gøy.
– Mens jeg forventer til tilsvarende fra ytre
kokovenstre og Marsdal og Co.
at det nå er veldig viktig å hegne
om.
– Nei, vi kommer til å kalle dette
Davos-møtet for et fasistmøte.
– Det er dit vi er på vei
nå.
– Skal vi ta ja hva skal man
kalle det?
Den der vi var inne på Board of
Peace.
Fredsrådet til Trump.
Og han har jo blitt beskyldt for å
liksom skulle lage sitt eget lille FN.
Nominelt så er overskriften at dette er en
sånn fredsråd som liksom skal være et styre
for freden på Gaza eller et eller annet
sånt.
Men det har tydeligvis litt vireambisjoner.
Tilfeldigvis så er det en mann som får
livsvarig plass på dette rådet.
Han heter Trump.
Selv om han forsvinner ut av presidentskapet så
er han fortsatt formann for dette fredsrådet hvis
han vil.
Så det er jo det ringer en liten
alarmklokke der, men det kan jo enda gått
med ent.
Hvem vet?
Jeg er ikke imot å starte en alternativ
konkurrerende organisasjon til FN.
Nei, men å klare kunststyrk og gjøre det
til et dårligere konsept, det er faktisk ganske
det krever faktisk spesielt innsats.
Ja, da skal du ha spesialkompetanse.
Ja, det.
Men ja, så det er det.
Og så er da hvem som er invitert
til å være med.
Jonas var invitert.
Kina var invitert.
Hvite Russland.
Eller Belarus heter de vel nå.
Og Russland.
Og alt som kan krype og gå.
Millet har takket ja.
Det kan man jo forstå.
Han er litt opptatt av å være inne
med USA.
Ja, men han har gjort opp sloppen sin.
Han har hva for noe?
Han har gjort opp sloppen sin, så han
er ikke så i klem.
Neida, men jeg tror han ser fordelen med
å være på godsida til Trump.
Jeg har forståelse for at land som ikke
har så mye spillerom, driter i å bruke
kapitalen sin på å...
Det er klart jobben til statsleder må jo
være å gi varetatt av befolkningens interesser.
Det tror jeg Millet gjør her, selv om
det er i og for seg for oss
å rynke på nesa.
Ja.
Og så er det sånn, vi har ikke
i Norge noe spesielt til å vinne på
å delta i det fredsrådet, annet enn eventuelt
at man får snakke litt med Trump på
møter.
Mens Argentina, jeg tror de er mer avhengig
av et godt forhold til noen bransjemann enn
det vi er.
Så Jonas, takk et høflig nei til dette.
Jeg skulle i hvert fall tenke på det.
Men du kunne jo få et permanent sete
i dette i Gåsteins sikkerhetsrådet hvis du betalt
en milliard dollar.
Ja, og den milliarden skulle gå inn i
det amerikanske statskassa, eller?
Skulle det gå til Trump Enterprises?
Det fremstiller seg som at det skulle være
en smøring til Trump, men det går ut
fra at det er statskassa som er tilfelle.
Jeg er ikke helt sikker.
Skutt fra hofta, da.
Det eneste som gir mening må vel være
at det skal ha den føndedriften av fredsrådet,
men man vet jo ikke hvor i dag.
Det kunne man jo skjønne når man ser
hvordan FN er føndet bare i dag, har
vært det i mange år, hvor det er
amerikanerne som har føndet alt for mye av
det, og jeg skjønner jo amerikanerne som sier
at vi har litt for lite å si
i dette rådet siden vi er i denne
organisasjonen, siden vi faktisk er de som holster
den og betaler for mesteparten, og det er
jo en dum ting.
Man bør jo ha en litt mer jævnere
fordeling av steaks inn i utgangspunktet.
Det er ikke like mye penger å hente
fra Bolivia eller Moldova som det er fra
USA i sånn totalsett, men Nei, altså det
er virksomhet mareritt å skulle drive en annen
internasjonal organisasjon av land for masse folk som
bare er mer eller mindre interesserte.
Så er jo da spørsmålet, fordi dette fra
vårt ståsted, fra et norsk-europeisk ståsted fra
den internasjonal-regelbaserte verdensordens ståsted, så fremst er
jo dette bare en sånn korrupt, rar, merkelig
konstruksjon som bare er i Trumps og USAs
egen interesse.
Og så er det da spørsmålet, er det
slik at dette fredsrådet og andre tilsvarende tiltak
rot med verdensorden?
Er noe som river ned verdensorden, eller er
det bare en manifestering og befestelse av at
den har egentlig ikke vært der på en
stund?
Ja, altså det er jo selvfølgelig et element
at den ikke har vært der i en
stund.
Også er det jo litt sånn i denne
historien at det er jo et amerikansk forsøk
bare på å skrive om regelboka.
Men altså hva dette er, det har vi
vel ikke egentlig noe sånn særlig innblikk i
lenger.
Jeg frykter jo at dette er noen sånne
orwellsk greier, at det kalles et fredsråd, men
det blir et krigsråd.
Jeg synes jo moralsk sett at hvis du
drasser Russland inn i et fredsråd, så har
du allerede slått beina under en veitroverdelen, så
det er liksom ikke så mye å diskutere.
Da er det bare et spørsmål om hvor
man får lov til å skyte når man
prøver å skape fred, i mitt hodet.
Ja, hvem vet hva de skal bruke det
til?
Men spørsmålet er miljarden hvis vi legger Trond's
tolkning til grunn, at USA har båret den
tyngste byrden i FN lenge, og at de
bare begynner nå på, skal vi si, riktig
fotsett fra deres ståsted, få inn kronasjene først,
så det ikke er vi som må ta
regning av, så prøver vi å bygge opp
et eller annet.
Ikke tillitsvekkende at Trump er formann på livstid,
men hvis man virkelig skal legge godvilja til
her sånn.
Så er han der ved løpet av to
-tre år?
Nei, men hvis man skal prøve å forstå
det med godvilje, da, det tenker jeg, det
er litt vanskelig.
Jeg prøvde tappert.
Det er jo litt sånn om dagen at
folk slår til å sitte og bare vente
på at dette her skal gå over, og
si at det bare har gått ett år,
det er jo sånn tre-tre år igjen.
Det er noe med det at det har
liksom bare gått ett år, det er så
mye sinnssykdom etterpå ett år.
Jeg tror vi bare skal forberede oss på,
vi snakker om disse lovene og heuristikkene våre,
Musk's razor, den de kommer til å bruke
mest.
Det mest underholdende og ironiske resultatet er mest
sannsynlige.
Men jeg syns jo det er et interessant
spørsmål å stille, selv om det er tidlig,
hvordan kommer det republikanske partiet å se ut
etter Trump?
Det er brandtomt, mer eller mindre.
Sånn trend som det ser ut i dag?
Jeg er usikker, fordi det er noe med
at nå kommer de, jeg tror de kommer
til å miste så mye setter i mellomvalget
at på et eller annet, nå får de
på en måte kongressen mot seg, og så
vet de også at Trump skal ikke bli
i en valg, han skal ut, og de
neste to årene da, så kommer de til
å være mye mer villige til å gå
imot han, og kritisere han, og redde partiet
fremfor å stå bak presidenten sin.
Det er noe man har sett litt i
blant andre, altså i amerikanske valg tidligere også,
at etter mellomvalget siste periode, da kan de
gjøre litt mer motstand, og det, jeg tror
kanskje det er det de kommer til å
gjøre, og så kommer jo selvfølgelig både republikanerne
og demokratene til å se ut som en
brandtomt på et eller annet tidspunkt, fordi det
er rett og slett ikke, det er to
brandtomter det.
Altså, demokraterne prøvde altså å kjøre en senil
82-åring som presidentkandidat, lenge etter at alle
så at dette ikke funket.
Plutselig måtte de rørse ennå plan B, da.
Ja, og det var ikke sånn at de
hadde en god reserveplan.
De klarte å få en dårligere plan, som
plan B.
Altså, hva har de demokratene som fortid er
der?
Alt kunne, det var liksom alt annet enn
henne ville vært bedre, hadde de kjørt, altså
om så hadde kjørt Newsom fra Kalifornia, så
hadde det hatt en sjans.
Ja, normalt intelligent fyr i hvert fall, selv
om han er en elendig gruvernør og sånn.
Forresten, noen av dere som hørte uttalsene hans
i forhold til Trump og europeiske politikere, der
synes jeg han var, der var han på
ballen, og der må jeg si at jeg
klappet på skuddra og sa «Nå har du
skjønt deg en gang».
Fordi det han var frustrert over, for det
var ikke Trump.
Det var europeiske politikere som virket som de
alle sammen trengte kneputer for det.
De skulle bare stå på knærne for Trump
hele tiden.
De reiste ikke opp og viste ryggraden, og
ballen drar til helvete.
Og det var hans oppfordring.
«Hei, ryggrad, vis at dere står for noe
her».
Ok, men det bringer oss jo over til
skal vi si, det blir fort episodens hovedperson
om dette, vår kanadisk-europeske venn Mark Carney,
som begikk en tale i Davos som fikk
stående applaus, ble hyldet i alle medier, og
igjen så har vi det problemet at vi
er fort igjen med det Aftenposten skriver, og
det er jo en rar situasjon å være
i.
Men Mark Carney sa på en måte det
som måtte sies, og et av de vesentlige
poengene han bringer opp er at når den
åpenheten i økonomi og handel og de bondene
og bindingene som skapes, brått bare blir snudd
mot deg og brukt som et våpen mot
deg, så er det klart en ting er
at det eroderer tillit, og langsiktig samarbeid og
alt mulig sånt.
Men det forutsetter også at de som nå
står på utsiden av makten, men faktisk har
makt hvis man samler seg og slår seg
sammen, og det han snakket om var jo
sånn middle powers.
Det er faktisk makt, men da må vi
samarbeide og vi må bygge de institusjonene vi
vil se selv, og vi kan ikke lenger
lene oss på USA for å gjøre det,
og da må vi reise oss opp og
gjøre det.
Sånn gjennomgående omtale av Carney var at nå
er det en ny leder av den frie
verden, og han heter Mark Carney fra Canada.
Han gjorde en økonomisk samling av Canada og
de nordiske landene, faktisk.
Ja, så var det helt feil.
Ja, den myndigheten er helt feil, men jeg
følte at det var et eller annet forskjell
på siden av at vi skal ikke samle
veldig mange før vi har muskler.
Nei, og det er i og for seg
riktig.
Det han sa var, han må jo ha
forsnakket seg, for han vet jo dette, men
han sa at hvis du tar BNP til
Canada og de nordiske landene, så er vi
jo 20 prosent av verden allerede.
Nei, det stemmer jo ikke.
Nei, det er fire eller noe sånt.
Ja.
Men jeg vet ikke om det bare var
...
Hele Europa står vel ikke for 20 prosent?
Ja, men sånn.
Tar du Europa, så begynner vi å snakke.
Men det er jo fortsatt ...
Hva er det for noe?
2-3-deler av USA, eller noe sånt?
Det er noe sånt, det er jo legget
mye etter USA i form av økonomisk vekste.
Men hvis man legger til Canada, så begynner
man kanskje å nærme seg likevel?
Jeg tror ikke Canada gjør opp for den
siste tredje delen, men ...
Nei, men som jeg sier, det begynner å
nærme seg.
Det nærmer seg mer.
Tall av tall, men jeg tenker det viktigste
poenget her er jo at nå gjelder det
opp mot å reise seg opp fra disse
knepeskitterne og børsta seg støver og bygge et
sterkt samfunn på mange måter, blant annet en
sterk økonomi.
Du må skape den veksten.
Du kan ikke drive å la alle verdiene
sive ut i alle ender.
Du må bygge et samfunn som, for det
første, er robust, som tåler utfordringer.
At du får en vanskelig president i USA,
for eksempel, at det er på en måte
...
Sånn er det.
Det kan vi leve med.
Men det betyr jo kanskje det at hele
denne innsåsingen som man har hatt i det
sosialdemokratiske Norge og hele det sosialdemokratiske Europa, at
alle har alle andres ansvar, at de tingene
må gå etter hvert.
Du må etter hvert skape mulighetene for at
folk kan bygge robuste personligheter, og robuste familier,
og robuste samfunn, og robuste land, og da
kan du ta noe derfra.
Det var en annen som holdt tale i
Davos, eller i hvert fall gjorde noe utdannelse
i forbindelse med Davos, og det var Herr
Merz, forbundskansler i Tyskland.
Hans diagnose var omtrent vår.
Vi må faktisk skjerpe oss.
Vi kan ikke drepe økonomisk vekst og forvente
at vi skal være noe ...
Vi vil svikte alle våre oppdrag der det
teller, og så vi må rasjonalisere Europa, vi
må være mer effektive, vi må få på
plass vekst og velstand igjen for å ha
evne til å bygge opp et forsvar som
gjør at vi kan stå på egen, det
er en hel rekke av ting.
Det er jo positive signaler, for det begynner
å synke inn, og det kom jo egentlig
også etter den der drag i rapporten, som
ganske mange har sitert etterpå, at nå må
vi skjerpe oss.
Dette er et problem som ikke er nyttig,
det har jo vært tydelenge, og jeg tror
det som særlig avsted kom drag i rapporten,
det er jo det at folk ser at
Europa legger etter særlig USA, med økonomisk vekst.
Hvis du hele tiden gjør det, da blir
jo den puslingen pathetisk, som Trump uttrykker det.
Hvem vil det?
Ingen vil det.
Selv Trump klarte å si noe som hang
på greip i Davos.
Han gikk løs på denne vindkraftideen som han
har i Europa, og der gjør han jo,
altså, om ikke han har rett i sine
faktuelle altså, hvor han sier at dette koster
så og så mye per vindmølle som går
rundt, så har han rett til at det
er energipolitikken i Europa har vært en fadese
og vært det i mange år, og dette
begynner å, det går skikkelig galt.
Og det må man jo faktisk gi han
rett i, altså først skulle man ha russisk
gass, og så skulle man ha vindkraft.
Ingen skal satse på det som faktisk fungerer.
Men det er jo mange som taler i
Davos, og neste man ut var herr Zelenski.
Ja, den her har du lovet meg en
full oppdatering, og jeg har ikke sett Zelenskis
talle.
Nei, den må jeg jo si en ting
var at man kunne beskylde Carni for å
være modig, fordi han gikk ut på Greina
og stilte seg laglig til for hugg, fikk
hundre prosent straffetål i direkte svar fra Trømstern.
Og så kommer Jammen Zelenski og sier at
fordi, jeg vet ikke hvor han føler han
har sine venner, men jeg tror jo at
det er i Europa.
Det er der han har i hvert fall
den moralske støtten.
Men han bruker altså hele talen på å
hakke på Europa.
Og med litt rene ord, og etter mitt
sånn svært precis analyse, og det er egentlig
Carnis tale, men fra en annen vinkel.
Så han kritiserer Europa for fortsatt å være
for avhengig av USA for sikkerheten.
Det er jo ikke akkurat banebrytende, men bare
å påpeke det åpenbare, at Europa har ressursene
til å forsvare seg selv.
De har til og med materielle til å
gjøre det, men de er bare ikke villige
til å rette seg opp i ryggen nok
til å rasle med det.
Og jeg mener selv der vi står i
dag, så bør Europa kunne hamle opp med
Russland uten veldig store problemer hvis man ser
bort fra kjærligheten.
Det har vært en litt selvmotsigende sak.
På den ene siden har Ukraina nå slåss
med Russland i fire år.
De taper, men russerne taper mer enn Ukrainerne
i mannskap, og så har de vunnet littegrann
i land.
Da slåss de mot kun Ukraina.
Samtidig så kommuniserer man at nei, men Europa,
hvis Russland kommer og ikke USA står i
ryggen på Europa, så er Europa overkjørt.
Det stemmer jo ikke, ikke sant?
Hvis ikke de klarer å ta ut Ukraina,
så klarer de jo ikke å ta ut
Europa på noen måte.
Da må de bruke kjernefysiske våpen i bredt
spekter for å ha sjans til å gjøre
det.
Det er jo helt klart.
Og det vil jo føre til at det
ikke er noe mer i Moskva igjen, eller?
Da kommer nok USA på banen, ja.
Selv uten USA har jo Frankrike og Storbritannia
nok til å lage glass av Moskva og
Kreml.
Jo, du får lage mye glass, men det
er klart det er ...
Du kan ikke utslette Russland, men du kan
...
Det er vel en egen strategi som det
skal være nok til å gjøre så betydelig
skade at det ikke er interessant å prøve,
fordi prisen er for høy.
Men det er klart, Russland har ti ganger
den arsenalen til Europa, da.
Ja, det har de.
Og det er en annen vesentlig forskjell også.
Spesielt som rammer Storbritannia, men europeiske atomvåpen er
i veldig stor grad strategiske, ikke taktiske.
Frankrike har litt taktiske, men det er ikke
mye.
Russland har tusenvis av taktiske stridsodder, så de
har en sånn eskaleringskurve som er helt annerledes.
Hvis Europa skal svare med atomvåpen, så er
det sånn Moskva i glass-greier, minus at
Frankrike har en – det er en liten
fordel, fordi det er ulike atomdoktriner vi har
snakket om så vidt før – men at
Frankrike har en sånn first-strike-advarsel-greie
i sin doktrine.
Og den ambigudheten kan jo være interessant, men
atomkrig for Russland blir ikke moro.
Nei, men det blir også dyrt.
Det blir også så vondt for Russland at
det handler jo bare om – altså, det
handler ikke om hvem som vinner krigen, men
hvor mye du taper på å starte den,
ikke sant?
Og hvor mye taper du på å eskalere
dette til å være en atomkrig?
Det er jo det som jeg tenker er
avgjørende.
Så lenge ikke – ok, jeg er villig
til å knuse mitt eget land for å
– delvis for å knuse Europa helt.
Det er jo en rar strategi, da.
– La oss gå litt videre på talen
til Zelensky.
Han kritiserer Europa for symbolpolitikken på Grønland, og
det var litt interessant å se ham holde
talen, fordi mens han leser dette, han snakker
jo på engelsk, så han står og leser
i manuset sitt, så ser du at når
han kommer til dette, så står han bare
og rister på hodet mens han leser.
Litt sånn oppgitt.
Dere sender altså 30-40 soldater, samlet til
Europa sender 30-40 soldater til Grønland for
å forsvare det.
Really?
Hva er det dere holder på med?
Og så kan man argumentere for symbolverdien og
alt det der, men det er ganske puslete.
Det kan jeg forstå at det ser ut
som fra...
– Det er en litt sånn morsom sak
på det.
Fikk dere med dere hvor mange norske journalister
som er støkk på Grønland frem til i
morgen?
– Nei.
– Greia var jo at fra Davos skulle
det fly masse statsledere, inklusive Støre og det
som var, og norske politiske journalister fikk invitasjonen
via Signal, for det viser seg at norske
myndigheter også bruker Signal selv om de ikke
liker at vi andre gjør det.
– Alle som vet hva de driver med
bruker Signal.
– Ja, ja, og tydeligvis alle som ikke
vet hva de driver med.
Men i hvert fall så ender det opp
med at norske journalister kaster seg av gårdet
og flyr til Grønland og der skulle det
komme masse forskjellige statsledere, og det eneste som
kom dit var Danmarks statsminister.
Inklusive Støre, og der var alt av Pressekorps
fra forskjellige steder i Europa på Grønland.
Ingen flyr tilbake før på mandag.
God stemning.
– Men Zelensky ender opp med å kalle
dette for litt sånn symbolsk virtue-signaling.
Det må man jo gi ham rett i,
at det ikke er noe seriøst signal, altså
militærmaktssignal.
Så kan man vel argumentere for at det
var aldri ment som noe annet enn en
symbolsk snubletrå, liksom.
Markering av at vi rekker faktisk opphånda her,
men jeg skjønner kritikken hans.
– Selvfølgelig.
Nå er det jo litt sånn at er
ikke hele denne situasjonen egentlig mest karakterisert av
at man ikke egentlig har stormakter i Europa
lenger?
Selvfølgelig er det jo ok.
Britten og franskbende, de har jo også veldig
litt militærkapasitet, men det er jo ikke som
i gamle dager, for å si det sånn.
– Det er medium-makter.
– Ja, og dermed så er det jo
ikke all verdens ting du liksom, du kan
ikke få stoppe all verdens mye lederskap i
verden, hvis du er en medium-makt, og
sånn er det jo i hvert fall.
– Nei, jeg vet ikke hva man skal
si.
Det er jo noen vesensforskjeller på ulike makter.
USAs distinguishing feature er jo deres maktprojeksjonskapasitet, som
er uten sammenligning hegemonisk i verden.
Kina kan ikke konkurrere, Russland kan ikke konkurrere,
Storbritannia og Frankrike, ingen kan konkurrere.
Og det er liksom ikke bare militærmakten bak,
og liksom sånn antall fly og artillerigranater, men
USA har mest av det også, men de
har også evnen til å provisere den makten
rundt om i hele verden.
Storbritannia og Frankrike er jo expeditionary forces på
mange måter, men de er for små til
å gjøre noe annet enn begrensede operasjoner.
Frankrike har en viss utholdenhet, og de har
jo også det lille de driver med er
jo sånn gammel kolonivirksomhet i Afrika, og der
har de av og til litt behov for
å sende ned noen fremmed legion og sånn.
– Ja, det sier seg at Frankrike opptrer
litt som en sånn skyggekolonimakt, at de på
en måte holder de afrikanske landene litt i
ørene.
– Ja, Melonia har jo hatt noen freske
fraspark mot Herre Macron.
Ikke det hjerteligste forholdet har jeg inntrykk av,
og jeg er ikke helt sikker på om
Melonia er helt uten poeng i den diskusjonen
heller, men Zelenski fortsetter, han peker på at
å reise rundt i Europa og snakke med
statsleder og sånn, så er det en sånn
evig tilstedeværende frykt for å ødelegge stemninga.
Ikke snakke om Tomahawks, ikke nevn det, eller
Taurusmissiler, eller Taurus, etterhvert, fra Tyskland.
Og det er liksom det ene og det
andre og det tredje, ikke snakke om det,
ikke nevn «Don't mention the war».
Og han sier at det er litt vanskelig
å egentlig få gjort noe som helst i
Europa, fordi man er egentlig ikke villig til
å snakke om ting med rene ord, alt
skal hysjes over og dysses ned, og du
får liksom ikke ærlige løsninger ut av det.
Og der er det jo vanskelig å ikke
innrømme blodumyr, et poeng eller tre.
Og så sier han at innsatsen mot Iran
er helt fraværende i Europa.
Det lille som gjøres, i den grad noe
gjøres, og det lille som forventes, i den
grad noe forventes, er at USA skal være
nå.
Nå er den amerikanske hangarskippgruppen på vei.
Ingenting er på vei fra Europa.
Man skulle jo tro at de som snakket
høyest om menneskerettigheter og verdensorden og fred og
frihet og demokrati, skulle være interessert i å
støtte et undertrykt folk på 90 millioner i
sitt opprør mot et teokratisk terrorregime.
Men det er man ikke.
Og han klør seg også i skjegg over
det.
Jeg lurer på litt på om det går
jo tregt i Europa, vet du, siden ting
ikke er noe koordinert på noen måte.
Og jeg tenker sånn, i den gamle verdenen,
hvis vi skulle klokken tilbake, så handlet det
jo alt om å få til en sånn
atomavtale med Iran og at Iran ikke fikk
atomvåpen og alt det det handlet om.
Og da skulle man liksom strike de her
festene, de skjeggisene, med hårs.
Så det var litt om der man var
og så skjedde det en del ting i
verden som gjør at verden ser annerledes ut
nå.
De europeiske lederne har ikke egentlig helt fått
med seg hvordan verden ser ut nå og
hvordan vi skal forholde oss til det.
Og på et stedvis, jeg synes jo det
er jo ikke bare bare lett det heller.
Og så skal du på en måte du
kan jo selvfølgelig si at, ja, de her
masse henrettelsene som de hadde planlagt, det kan
du selvfølgelig gå ut og si at det
er noe skit som kan vi ikke ha
noe av.
Det går av dommer skjeggiser, kan man si.
Men ikke så mye mer enn det, egentlig,
kan man si.
Jeg har lyst til å koble det litt
tilbake.
Husker du når amerikanerne fant ut at, vet
du hva, nå må vi rødde opp med
disse hutene, så ikke de de vil jo
angripe skip som kommer opp gjennom kanalen.
Og da var det uttittet av flere republikanske
skiller også at det var mye intern uenighet
i Trump-administrasjonen, inklusive vicepresidenten, som sa at
det er ikke vi som er avhengig av
de varer som kommer derifra, for det er
bare 10% av det som kommer den
veien som skal til oss.
Dette er jo Europas handelsrute.
Hvorfor skal vi røre dette?
Hvorfor kan ikke Europa ordne opp i dette
her?
Det burde de gjøre.
Og så føler jeg at han har et
poeng, og så er det, jeg føler at
Zelenski gjør noe av det samme poenget.
Altså, Europa har satt seg på rumpa og
tenkte at ja, men dette kan amerikanerne også
ordne opp i, ikke sant?
Problemet er at når man lar amerikanerne ordne
opp i det gang etter gang etter gang,
så har man også sagt at, vet du
hva, da er det dere som er makten,
det er dere som er utfølelsen.
Da har du ikke så mye plass ved
bordet, nei.
Nei, da mister du, altså så klart at
hvis noen av europeiske land hadde meldt seg
på litt der og sagt at, vet du
hva, nå skal vi ta en tur over,
og så skal vi skyte litt på noen
utyr som driver og angriper lasteskip, så ville
kanskje det hatt noe å si noen år
senere, eller ja, det er jo bare noen
måneder senere.
Når man begynner å krangle om Grønland og
begynner å krangle om alt annet, ikke sant?
Men hva betyr dette her, ikke sant?
Betyr det at det er en, siden verden
er forskjellig, betyr det at det er en
annen rolle for EU, og så er EU
det som skal stå for en europeisk utenrikspolitikk,
eller hva slags løsning er det man tenker
seg?
La oss ta siste punkt fra Selenskys tale
før vi parterer den.
Selensky tar opp Trumps Board of Peace, og
det skal vel sies at jeg tror Selensky
kom direkte fra en smiskesamtale med Trump, og
Selensky har vel, jeg vet ikke om han
har takket nei, eller jo, han har blitt
invitert til dette Board of Peace, men han
har jo sagt at han syns det er
litt vanskelig når Belarus og Russland også er
invitert, for han syns ikke de fremstår som
superduper fredelige nasjoner.
Så han har sagt at ja, dette blir
vanskelig for oss.
Og så påpeker han at det er jo
enkelt sånn Norge for eksempel har sagt høflig
nei, i hvert fall forløpig til dette, og
fra Europa så er svaret hverken nei, eller
ja, eller kanskje, eller må tenke på det.
Det er vi har ikke fått snakket om
det da.
Så her kommer ikke noe svar.
Og så er allerede dette fredsrådet på plass.
Folk har inntatt stolene sine, og de er
i gang med å diskutere ting og sånn.
Ikke det at jeg tror det kommer så
mye ut av dette fredsrådet, for det fremstår
helt noldus å sette opp noe sånt, men
det er bare Europa har bare meldt seg
av ved sin egen handlingslammelse, og det er
jo litt poenget til Selensky at det er
hyggelig å ha venner, men ja, men hadde
det vært fint om de var litt mer
praktisk orientert.
Det var en fin slakt av EU, føler
jeg.
Ja, og til da spørsmålet, er det EU
som har svaret på denne handlingslammelsen i Europa?
Jeg vil vel anty da at svaret er
nei.
Ja, nei, også EU er handlingslammelsen i Europa.
Det er vel mer i riktig vei vinkling.
Ja, fordi en annen institusjon som, hvem vet
om den er riktig for hotig oppgjør, men
vi har snakket om JEF flere ganger tidligere.
Joint Expeditionary Force.
Det ligger i navnet at det er akkurat
det det er, ikke sant?
Det er en maktprojeksjon, evne til å få
flytte og provisere styrke et eller annet sted
i verden.
Samarbeid mellom europeiske land, vi har snakket om
det mange ganger før, Storbritannia, Nederland og nordiske
land og Baltikum.
Joint Expeditionary Force.
Styrker på 10.000-15.000 litt sånn,
kan skalere litt opp og ned og tilpasses
oppdraget, men rask reaksjon mulighet til å sette
seg inn der det trengs.
Og det er klart det har vel en
viss troverdighet på grunn av deltakerne og brittisk
ledelse og sånt, men det er klart ved
en del sånne type situasjoner så kunne det
jo bygget troverdighet at man sa at dette
ser ut som et Jeff-oppdrag.
Skal vi ta den og liksom teste gummien
mot veien?
Det er jo fullstendig mening, men det mangler
det er jo en etablert politisk beslutningsmekanisme.
Og det er jo det store tomrommet her.
Se på Europa, ikke sant?
En ting er at folk ikke snakker samme
språk, det kan man jo alltid skomme.
Det er jo lettere å komme over det
i vårddagen enn det var før.
Men folk er jo litt sånn ideologisk ulike
i de ulike europeiske landene.
Så det å bli enige om noe i
det hele tatt, det er jo utgangspunktet ikke
så himla lett.
Hvis vi kunne blitt enige om ikke det
skulle gjøres av verden så kunne vi kanskje
blitt enige om at nå sender vi et
skip med styrker, gjerne hangarskip, ned og ligger
om ikke han passer på de skipene som
blir utsatt for angrep.
Ja, fordi hadde responsen fra USA vært den
du antydde at det kunne blitt?
Ja.
Dette er ikke vår business og ikke vårt
problem.
Det er ikke engang i nærheten av oss.
Så jeg mener det ser veldig ut som
et Jeff-problem eller et EU-problem eller
et NATO-Europaproblem.
Og så var handelsstrømmen her forstyrret og sivile
skip skutt og sikkert på et eller annet
tidspunkt så får du noen dreptesjøfolk og sånne
ting.
Det bygger seg opp etter at vi må
faktisk gjøre noe.
Og så er kapasitetene som ligger der i
praksis enten brittisk eller fransk som kunne gått
ned og ikke gjort det samme som amerikanerne,
men i hvert fall fylt samme rolle.
Amerikansk tomrom hadde vel kanskje formet beslutningen og
det opplevde behovet for å faktisk gjøre noe
med problemet.
Og så greier det hvis man hadde gjort
noe sånt nå, så hadde man på en
måte jeg tror man hadde hatt litt bedre
kort på hånda når man skal begynne å
forhandle med en litt mer rabiat oransjemann eller
noe sånt.
Da man på en måte vist seg villig
til å gjøre litt av sin del av
jobben.
Jeg er jo fortsatt i stuss om hvorfor
det ikke er noe i det jeg har
ikke hørt en setning om noe europeisk som
er interessert i å være med til Iran.
Jeg vet heller ikke hva Trump har tenkt
å gjøre der sånn, men det er en
hangarskippgruppe som stimer i den retningen.
Det er ingenting fra Europa.
Hadde man ta det der Mark Carney-greien
om at vi må bygge nye institusjoner tenk
om man kunne bygge dem slik at Belarus
Russland at man setter en grense et eller
annet sted.
At du er ikke en legitim representant for
ditt folk hvis du bare er diktator eller
undersøker folka dine eller noe sånt.
Så du ikke får sånne absurde situasjoner med
Gaddafi i menneskerettsutvalget i FN og sånt.
Og at man skapte et eller annet legitimitetsrammeverk
rundt og faktisk velte kriminelle regimer som Hiran
ikke gjort noe annet enn å destabilisere Midtøsten
i 50 år.
Men selvfølgelig kjempeskummelt i det du kan ta
ned skurkeregimer så kan du ta ned aldersregimer.
Det blir alltid et definisjonsspørsmål.
Men bare for å balansere den.
Det er ganske skummelt å la skurkeregimer sitte.
Så er det en sånn jeg er ikke
sikker på ja det er skummelt fordi det
er en forandring fra den verdensorden vi er
vant til.
Jeg er ikke sikker på om det er
en forverring.
Altså i denne forstanden at Maduro og Chavez
får lov å kødde med 30 millioner innbyggere
i Venezuela i år etter år etter år
etter år.
Og preste mullajævlene i Hiran for å kødde
med 90 millioner mennesker i år etter år
etter år etter år.
Det er helt sikkert at det er legitimt
å ta ut forbrytere.
Når jeg sier forbrytere så mener jeg også
egenskap av å være statsleder type forbrytere.
Det er helt legitimt.
Men så er det et himmelens stort problem
å ha institusjoner på plass som kan håndtere
akkurat det der.
Du har jo sånne internasjonale domstoler i vårdagen
men de virker jo temmelig tannløse.
Det greia er at du kan være så
mye domstol og så mye jurist du vil
men du ikke har noe makt å legge
bak så spiller det jo egentlig ingen rolle
hva du sier.
Og det er vel kanskje det gjennomgående problemet.
Nei, altså vi tror det hele koker ned
til at det er mindre makt er bedre
enn mer.
Ja, det hadde jammen vært fint hvis alle
var med på det.
Ja ja, vi skal vel nærmest slutten på
dette.
Men det er en annen geopolitisk finansiell implikasjon
som har snakket litt om i det siste.
Guldprisen har skutt i taket og analysen av
hvorfor er fordi sentralbanker over hele verden driver
å kjøpe inn guld med begge enda.
I en tid der man ikke kan stole
på det man pleide å stole på så
er man tilbake til det man alltid har
kunnet stole på, guld.
Norge solgte guldreservene våre i 2006 eller noe
sånn.
Da ble det solgt for rundt 350 dollar
unnsen.
Prisen er nå 5000 dollar unnsen.
Så det hadde vist seg å være en
dårlig beslutning.
Bad business sense.
Da prøvde man ikke nødvendigvis å ha vist
det i forkant.
Men det er jo for at verden har
forandret seg.
Jeg har egentlig bare lyst til å kjøre
en liten anekdote først.
Dere har sett den her Die Hard i
New York, eller hva?
Ja, lenge siden.
Det var liksom sånn kjørende dumper som løftet
på guldbarer nede i The New York Fed
og sånn.
Jeg har faktisk vært der nede i kjelleren
og løftet på den norske guldbaren, som ikke
er så verst.
Fikk du snikke med deg inn, eller?
Nei, dessverre så var det ikke.
Det var ikke samples til utdeling.
Men det var en sånn litt artig detalj
du måtte ha på deg med noen slags
magnesium-verne-sko, som du satt utenpå de
vanlige skoene dine, før du fikk lov til
å løfte på den bare.
Teorien var at den kunne være så tung
at du slapp den på tærne.
Hvis du mista den på beina, så spasserer
du ikke ut igjen.
Men jeg er helt enig, den er mye
tyngre enn hva den ser ut som, men
det er jo ikke umenneskelig.
Har du ikke sett hvor de har lagt
sånne guldbarer inni en glassmonter med et lite
hull i?
Og så skal du prøve, hvis du klarer
å ta den ut med hånda, ut av
det lille hullet.
Det er sånn kjempesmalt lite hull, så det
er bare så vitt.
Du må ha liten hånd, men du må
fremdeles være så sterk at du klarer å
holde den guldbaren bare med fingertuppene, og dra
den ut.
Men hvis du klarer det, da får du.
Det har jeg sett mange som har forsøkt
det.
Kom bare på oss med en sånn liten,
morsom anekdote her.
Det er en klage jeg kom over på
Facebook her.
Jeg husker ikke navnet hennes, men det spiller
egentlig ingen rolle.
Men kan alle dere som kjøper sølv som
investering stoppe med det?
Og hvis dere gjør det, så ikke skyte
av dette meg.
Dere er med på å kjøre opp prisen
på råvarer som er en hel bransje lever
av.
Prisen på sølv har gått opp 204 prosent
siste året.
Det er inflasjon for oss som er helt
vanvittig når vi skal selge det i form
av smykker og sølvtøy.
Det er jo en forståelig frustrasjon.
Og to be fair, så er det nøyaktig
den samme frustrasjonen som absolutt alle andre med
næringsinteresser kommer til torget med.
Når deres område blir rammet av noen form
for prissjokk eller etterspørselspress eller et eller annet.
Jeg synes det er morsomt fordi jeg forstår
frustrasjonen.
Samtidig er det litt sånn, ja ok, men
det du sier nå er at sølvtøy og
smykker er viktigere enn at folk sikrer sine
midler eller bruker det til annen industri som
sannsynligvis har mye høyere verdiskapning enn smykker og
sølvtøy.
Og så er det liksom sånn, ja, dette
er egentlig kanskje litt problemet når man snakker
om inflasjon fordi at alt prisvekst er plutselig
inflasjon.
Ikke skille på prisstigning.
Prisen på sølv opp det er sannsynligvis en
konsekvens av inflasjon ikke en inflasjon i seg
selv.
Men bare for å, hvis jeg skal tolke
deg veldig rimelig da, veldig vennlig, så kan
du jo si at den situasjonen hun beskriver
er litt parallell med dopapir under covid.
At det er liksom sånn plutselig så skal
alle ha noe fordi at noe forandrer seg,
men hvis alle gjør det på likt så
blir det dårlig for alle.
Har du, da har jeg fortalt min første
opplevelse, covid-opplevelse i transport.
Nei, fordi det var, altså dette kom jo
plutselig så var det ja, Mars og Erna
sa nå trykker vi på den store røde
ryte her nå, bla bla bla bla.
Og jeg hadde jo kjørt en del for
europris.
Så jeg ble sendt sporen for å kjøre
ekspressturer med dopapir, litt av en tørkepapir og
såpe til butikker som bare hadde blitt rama
i løpet av dagen i forveien.
Så jeg kjørte ekspressturer med dopapir til butikker
som hadde gått tom i Drammens område.
Og dette var varer som de hadde tatt
inn for det selger de gjerne på tilbud
på mandag, tirsdag, onsdag, ikke sant?
Men nå hadde de ikke noe, for de
var utsolgt for alt som var, så de
måtte, det var liksom, hva skal jeg si
for det var helt krise da.
Jeg husker jeg skrev en eller annen sak
om det på facebook litt sånn koseri mens
jeg satt på do faktisk, en tid senere.
Ja, du hadde ikke dopapir, så du hadde
god ting.
Jo, jeg hadde dopapir, men det bare slo
meg når jeg så på dopapirrullen og da
var det sånn, alle dere menneskene som nå
har kjøpt dopapir, altså dere kjøpte, jeg begynte
å regne på meter og antall tørk og
sånn, og så hvor varigheten, hvor lenge du
hadde dopapir og et halvt år senere så
var det litt sånn husket dere å kjøpe
hudpleikremer og sånt no, fordi dere, nå har
dere tørket dere så mye romp på den
siste seks månedene, altså det må begynne å
gjøre jævlig vondt.
Ja, det hadde vært interessant å snakke med
varehandelen om hvor mye dopapir etterspørselen gikk ned
etter covid mot normalen.
Det vet jeg noe om, for jeg kjørte
jo dopapir en stund til, og plutselig så
var det veldig mye mindre dopapirkampanjer.
Det må for øvrig være en perfekt vare
å kjøre med de der el-lastebilene du
liker så godt.
Ja, altså, det er jo veldig lett Nye
volym og lett.
Men, altså tilbake til Gulle da.
Det er klart at i rettrospekt så har
det jo ikke vært en bra forretningsmessig beslutning
å selge unna deg, Gulle.
I rettrospekt så er det selvfølgelig også sånn
at det er jo ganske opplagt grunner til
at fullprisen er opp, og det har jo
å gjøre med hvor mye tillit du har
til alternative investeringer.
Men vi kan jo lett tenke på hvordan
det så ut før dette da, altså før
beslutningen.
Da var det nok folk som satt og
tenkte at, nei, Gull det er jo ikke
aktivt.
Det er jo ikke sånn en aksje hvor
du på en måte har virksomhet som ligger
bak, det er jo ikke noen publikasjon hvor
du betaler en rente.
Og det å ha Gull, det er jo
høl i hodet.
Tenk det bare.
Det skaper jo ingen verdier, så det er
jo riktig på en vis.
Ikke sant?
Riktig nok da, så er det ikke helt
riktig at Gull ikke betaler rente, fordi det
er noen som er opptatt av å låne
Gull.
Og det er typiske aktører som er ekstremt
opptatt av finansiell sikkerhet, så de krever at
det ligger Gull som sikkerhet for visse transaksjoner.
Og da kan du på en måte få
en slags repo, som repurchase rente på Gull
dit du låner ut.
Men det er nok en liten detalje.
Men det viser seg jo at Gullets knapphet,
det er jo det som styrer verdien.
Sats på noen som bare skapes i supernovaer,
så er du ganske trygg.
Jeg tenker jo på denne forutstillingen om knapphet.
Det er kanskje den aller mest grunnleggende økonomiske
forutstillingen.
Verdien kommer fra knapphet, ikke noe annet.
Ja, knapphet og etterspørsel.
Fordi det finnes jo ting det er knapphet
på som ikke er like etterspurt.
Ja, men da er det jo ikke knappt.
Nei, nei.
Fair ennå.
Ja, nei, ja.
Vi blir spilt litt hård da.
Jeg er egentlig enig med deg.
Men det som er spørsmålet som kommer opp
er, fordi det har jeg sett ganske mange
kommentarer på.
Nå driver Russland og Kina og USA og
alle Frankrike, alle kjøper Gull.
Mens Norge sitter på hendene sine og kjøper
ingenting.
Hva er det vi holder på med?
Skjønner vi ikke at verden forandrer seg?
Hva tenker økonom Arne om det?
Vet du hva?
Det blir fullstendig spekulativt.
Hvis spørsmålet her er hvordan skal du drive
sentralbank?
Og du tenker på dette med hvor mye
gull du skal ha i porteføljen din.
Så ville jeg tenkt at du må finne
et tidspunkt hvor gull er billig for å
laste opp litt.
Det rimer helt med min intusjon.
Skal du kjøpe gull når det koster tolv
ganger mer enn da du solgte det?
Det høres ut som dårlig business.
Sitt på hendene og så kan man plukke
opp litt av det.
Vi kan kanskje kalle det nest best prinsipp
i økonomien.
Kjøper billig, selger dyrt.
Så er det spørsmålet.
Er det dyrt nå?
Eller er det dyrt om et år?
Fordi at det er mye dyrere da.
Sånn er det av og til.
Så er det dyrt i dag og billig
i morgen.
Skal vi begynne?
Skulle du gi oss noe?
Jeg klarte ikke å dyre meg så jeg
fant frem dette dopapiret i en stykke mitt.
Som sagt, jeg satt på do og det
er jo en kjedelig affære.
Jeg tror kanskje at man skal lese det
jeg skrev.
Det er ikke så langt.
Jeg kjeder meg litt nå som dere sitter
hjemme med boden, garasjen og loftet og muligvis
også soffan full av dopapir.
Da er det på tide å regne litt.
Dere som kjøpte 2-3 sekker med dopapir
bør følge ekstra godt med.
I en sekk inneholder 64 ruller.
Hver rull inneholder 285 ark, og totalt om
familien nå har 2 sekker med dopapir, har
dere altså den nettesummen av 36 480 ark.
Så hva holder så dette til?
Vi kan anta at kvinner har et høyere
forbruk enn menn.
Av praktiske årsaker bruker de antagelig mindre per
gang.
Om hvert medlem av husstanden bruker 16 ark
per toalettbesøk så har vi da 36 480
ark delt på 16 gir 2280 toalettbesøk.
Det er som om dere er tre stykker
i husstanden som samtidig er hjemme og kun
benytter eget toalettpapir så blir det 760 turer
på do hver.
Om dere nå skulle isolere dere en hel
måned så blir det 24 besøk på do
per dag per medlem i husstanden og mitt
spørsmål til dere er følgende Har dere husket
å kjøpe nok babyolje?
Det var et godt spørsmål.
Men jeg er sikker på det at under
kongen da var det folk som klarte å
omgjøre dopapir til gull.
Ja, svartemarkedet vet du.
Nei, men da var vel det det for
i dag.
Var det ikke det?
Ha en god natt folkens, og vi sees
i kveld.
Takk for at du hørte på Sidelinja podcast.
Snakk gjerne om oss lik, del og anbefale
oss i podcast-appen din eller delta i
kommentarfeltet på YouTube.
Har du ris eller ros, kritikk, forslag, spørsmål
eller noe annet så finner du all kontaktinfo
på sidlinja.transistor.fm