(Tämä tekstiversio on automaattisesti luotu ja voi sisältää virheitä.)
Panu: Uteliaisuutta ja tekniikkaa kauttaaltaan. Koko ajan on uusimmat härvelit ja vimputtimet käytössä.
Kari: Yli 70-kymppisissä ryhmäseksiä vielä vedetään, vedetään ihan täysiä, että ei se ole mitenkään sanottua, että siellä ei papalla seiso, että kyllä sieltä uteliaita ihmisiä löytyy.
Olli: Voi Jeesus. No niin. Kari: No hänestä puhumattakaan. Olli: Geriatriaseksi-Vikasietotila taas tässä.
Kari: Kyllä. Panu: Sylvester Stallone nyt pääsee itse asiaan.
Olli: Tämä on Vikasietotila, internet talk show eli podcast, jossa miehet madaltavat ääntään parin sävelaskeleen verran, jotta kuulostaisivat vakavammalta, sillä mikään ei kuulosta yhtä asiantuntevalta kuin keski-ikäinen mies.
Olli: Ja itse asiassa meillä on täällä studiossa tänään pelkästään keski-ikäisiä miehiä.
Olli: Meillä on kissannaukunan ja elokuvaposterien keskellä istuva… Kari: Antti Häkkänen. En minä muuten ole Antti Häkkänen, vaan minä olen Kari Haakana.
Olli: Sinä et ole myynyt etkä ostanut yhtään mitään sotalaitteita Ukrainaan viime aikoina?
Kari: En minä en osta mitään. Minähän en…
Olli: Ja lisäksi meillä on kustomoidun 3D-kuoren noin 15 vuotta vanhaan tietokoneeseensa hankkinut…
Panu: Panu Räty. Kyllä. Minä asensin sen eilen. Voisin kertoa teille kaikki yksityiskohdat, mutta tällä jaksolla ei ole riittävästi pituutta tämän asian ruotimiseen.
Kari: Minä menen tupakalle tässä kohtaa. Mä en siis polta, mutta yhtäkkiä alkoi tehdä mieli.
Olli: Laita samaan aikaan siis vedät tuota mällin huuleen ja sitten sähkötupakan ja vielä rössiä palamaan siinä, että… Kari: Ja nikotiinitarra. Olli: Kyllä, pyllyyn, nimenomaan sisäpuolelle.
Olli: Ja minä olen Olli Sulopuisto ja vanhenen ihan niin kuin kaikki muutkin.
Olli: Ajattelimme tänään analysoida maailmaa ikäpyramidin näkökulmasta, sillä siis perinteisestihän ikäpyramidi on tarkoittanut sitä, että kun katsotaan joku vaikkapa valtion väestörakennetta, niin siellä on enemmän nuorisoa kuin vanhuksia. Mutta tämä on sitten tässä viimeisen sadan vuoden aikana länsimaissa hieman humpsahtanut toiseen suuntaan.
Olli: Nykyäänhän meillä on Suomessa vähän tämmöinen ikäomena. Tämä on varmasti hyödyllinen visuaalinen metafora, jota voitte nyt käyttää kaikki jatkossa.
Olli: Eli siis meillä on suhteessa enemmän ja enemmän ihmisiä, joilla on aika paljon ikää. Itse en pidä komparatiivimuodossa muodosta ikään…
Kari: Vanhukset. Niin, vanhus on oikein hyvä sana. Ja siis vanhuksessa on kieltämättä semmoinen vähän eltaantunut sivumaku ja haju. Olli: Älä, älä syö niitä vanhuksia, Olli. Se ei ollut se idea. Se johtuu siitä, että ne on syöty sashimina ja se on väärin. Vanhus tulee ensin kypsentää perin pohjaisesti.
Olli: Ja siis nyt on monia käsityksiä, jotka liittyy vanhuuteen ja osa niistä voi olla väärinkäsityksiä. Ja tänään me puhutaan siitä, mitä se tarkoittaa tietokoneiden ja tietokoneohjelmien kanssa toimeen tulemisessa.
Olli: Nimittäin siis tämmöinen väitehän on monesti esitetty, että voi jumalauta, että iäkkäät ihmiset, ne ei, niillä hapertuu pää ja eihän ne osaa edes älykännykkää käyttää, että niille pitää ostaa Doro, missä on semmoiset norsun varpaille sopivan kokoiset painikkeet.
Olli: Ja itse taas olen yrittänyt korjata näkemystäni toiseen suuntaan. Sen takia, kun kirjoitin muinoin, noin 10 vuotta sitten, arvostelun yhdestä Android-tabletista ja sitten jotenkin loppupuolella tiivistin sen niin, että kun suorituskyvyn ja muun kanssa on vähän niin ja näin, että tää olisi ehkä semmoinen opiskelijalle tai eläkeläiselle sopiva. Ja sitten eräs lähipiiriini kuuluva eläkeläinen lähetti mulle hieman vihaista sähköpostia, että nyt jumalauta, että ei se, että mulla on ikää niin päälle 60 tarkoita, että mä olen idiootti, enkä osaa käyttää tietokonetta.
Olli: Kari Haakana, mikä on perusteltu eli Stetson-Harrison-metodilla rakennettu näkemyksesi siitä, että olemmeko kokonaisuutena länsimaissa ja Suomessa törmäämässä jotenkin uudenlaiseen ongelmaan, kun jengi vanhenee ja samaan aikaan pelkästään digitaalisesti käytettävien palveluiden määrä lisääntyy.
Kari: Joo, kyllä mun mielestä ollaan. Siis mä hahmottelin sitä semmoisella, kun sanoit pyramidi, niin minä ajattelin kolmiportaista järjestelmää, jossa ihmisen ikääntyminen tuo väistämättä tiettyjä haasteita.
Kari: Siis Panu on mun kanssa tästä eri mieltä, mutta… Panu: Minä olen voimakkaasti eri mieltä. Kari: Niin, niin olet, mutta shut up. Et siis motorinen kyvykkyys väistämättä heikkenee vanhetessa.
Kari: Se ei heikkene välttämättä dramaattisesti, se ei heikkene kaikilla samalla tavalla, eikä samassa tahdissa, mutta se tapahtuu ennemmin tai myöhemmin.
Kari: Ja tässä ei ole siis sinällään mitään uutta. Tämä on asia, jonka kanssa on tavallaan oltu, tämä on ollut tiedossa koko ajan.
Kari: Ja tätä pystytään jossakin määrin esimerkiksi erilaisilla käyttöliittymäratkaisuilla, sitä pystytään ainakin helpottamaan sitä vaikeutta, joka tulee mahdollisesti tästä. Tämä on yksi asia.
Kari: Ja tämä on tavallaan selkeä. Tätä ei voi kiistää. Edes Panu Räty ei voi kiistää. Panu: Minä aion kohta, kohta minä aion hieman kiistää.
Kari: Sitten meillä on, sitten meillä meillä on tämä toinen pointti, tämä toinen taso, joka on sitten psykologinen ja ja tämä on vähän heikompi tietyssä mielessä, eli se, että että vanhempien ihmisten halu ja kyky oppia uusia asioita heikkenee.
Kari: Se ei välttämättä heikkene sen takia, että kognitio alkaisi rapistua, vaan yksinkertaisesti sen takia, että mä oon aina tehnyt näin. Mä havaitsen itsessäni tämän piirteen muistaakseni 12-vuotiaana, että…
Panu: Eli sinä puhut siis itsestäsi, Kari nyt. Kari: En minä puhu itsestäni, itsestäni. Minä puhun sinusta, Panu. Sulla on ollut ainakin kaksi kertaa nuo samat luurit päässä esimerkiksi, eli olet tapojesi orja.
Panu: Urautunut pahasti.
Kari: Niin, no siis niin, että tämmöistä urautumista tapahtuu ja sen uuden oppiminen näyttäisi vanhemmilla ihmisillä olevan vähän vaikeampaa kuin nuoremmilla ja jälleen kerran tässä on yksilöllisiä eroja, mutta suunta on tämä.
Kari: No tätäkin pystytään jonkin verran tavallaan niin kuin käli-asioilla ja ja tavallaan ulkopuolisella toiminnalla ikään kuin lieventämään. Mutta sitten on tämä kolmas asia, eli se, missä me ollaan ikään kuin nyt, eli me ollaan nyt tavallaan digitalisaation siinä vaiheessa, jossa…
Kari: palveluja ja asioita, jotka aiemmin on voinut hoitaa ilman tietokoneita tai ilman kännykkää, niin ne on alkanut, ne on alettu muuttaa tai niitä on muutettu niin, että tällä hetkellä tai tai ihan lähitulevaisuudessa tietokone tai älypuhelin on ainoa keino hoitaa näitä asioita.
Kari: Ja ja siis se, se tietenkin niin kuin lähtökohtaisesti sulkee ulos ne ihmiset, jotka ei pysty tai jotka ei voi tai jotka ei halua käyttää niin kuin tätä väylää asioiden hoitamiseen, oli se asioiden hoitaminen niin kuin ruoan tilaamista tai pankkiasioita tai tai terveydenhuoltoa tai tai julkisen siis niin kuin virkamiesten kanssa asiointia, mitä tahansa.
Kari: Niin tota ja tämä on semmoinen muutos, jota meillä ei ole ollut koskaan aikaisemmin.
Kari: Ja ja tämä kytkeytyy näihin kahteen muuhun tasoon ikään kuin, että se vaikeuttaa sellaisten asioiden hoitamista tai yhteiskunnassa toimimista, joka on aikaisemmin ollut mahdollista myös muilla keinoilla.
Kari: Myös semmoisille ihmisille, jonka norsun varpaat eivät osu siihen Android-näppäimistöön.
Panu: Puolustuksen puheenvuoro. Olli: Ja nyt on minun aikani hieman vastustaa.
Kari: Tämä on se kohta, kun mä meen röökille.
Olli: Ne keskustelemaan Antti Häkkäsen kanssa ohjuksista tuonne parkkipaikalle.
Panu: Olen ainakin itse ollut siinä ymmärryksessä, että toki ikääntyminen, vanheneminen saattaa tuottaa niitä vaikkapa motorisia ongelmia, kun se vanheneminen etenee niin kuin tai ehkä ei välttämättä edes ongelmia, vaan niin kuin tiettyä tason putoamista, kun se etenee riittävän pitkälle.
Panu: Mutta toisaalta, niin ihmiset on hyvin niin kuin erilaisia, nimenomaan siis ajatellaan kognitiivista puolta, niin kuin kognitiiviseen kapasiteettiin vaikuttaa niin sanottu kognitiivinen reservi.
Panu: Tavallaan ikä ei varsinaisesti pure niin kuin kaikkiin samalla tavalla, että se on osittain myytti, että kaikki alkavat hidastua. Se hidastuminen on usein semmoinen merkki jostakin niin kuin muistisairaudesta esimerkiksi. Eivät kaikki ihmiset saa muistisairautta korkeassakaan iässä.
Panu: Ja osa ihmisistä on myös tuntee syvää uteliaisuutta myös vaikkapa tietotekniikkaa kohtaan, jolloin he ikään kuin ovat valmiita omaksumaan uusia ja uusia ja uusia uusia järjestelmiä järjestelmän jälkeen.
Panu: Mutta silti, kyllä mä itsekin näen niin kuin tässä esimerkiksi ongelmia esimerkiksi jo ihan siinä, että jo vaikkapa tuo ensi vuonna ilmaantuva viranomaisviestien siirtäminen niin kuin Suomi.fi-palvelun postilaatikkoon, niin kyllä mä oletan, että se tuottaa kohtalaisesti haasteita. Että se tarkoittaa sitä, että niin kuin sähköisen asioinnin siitä tulee niin kuin pakko, joka mummelille ja papalle, vaikka et olisi juuri koskaan sitä niin kuin älypuhelinta pitänytkään kädessäsi.
Olli: Mä haluan esittää kaksiosaisen kommentin huonotapaista, mutta kuitenkin.
Olli: Ensimmäinen osa on se, että joo, on siis ihan selvää, että ikääntyminen ei vaikuta kaikkiin samalla tavalla. Mutta mä luulen, että monet semmoiset ikään kuin vanhat nyrkkisäännöt siitä, että mitä se tarkoittaa ihmisten kyvylle osallistua yhteiskuntaan menee vähän rikki, koska ihmiset elää entistä vanhemmiksi ja sitten siinä käy niin, että mitä vanhemmaksi tulee, niin sitä isommiksi niin kuin ne yksilöiden väliset erot alkaa venyä.
Olli: Siis just tuosta syystä, että tavallaan jos delasit 65:nä, niin siinä se ero ikään kuin terävimpinä pysyneen ja eniten jo nuorena muistisairaudesta kärsineen välillä ei ollut niin iso. Mutta että jos ihminen elää 10-20 vuotta pidempään, niin koska oletettavasti se just vaikka muistiin ja muuhun toimintakykyyn vaikuttava asia on jossain määrin progressiivinen, siis että se syö koko ajan ja koko ajan sitä toimintakykyä.
Olli: Niin se tarkoittaa, että 85:nä sitten niin kuin ero sen tavallaan eniten kärsineen ja parhaiten kunnossa pysyneen välillä alkaa olla aika iso.
Olli: Että niin kuin sama, mikä näkyy siis kaikessa sairaanhoidossa tavallaan, että ihmisten vanhojen ihmisten taudit on kalliimpia kuin ennen, koska ne elää vanhemmiksi.
Olli: Se on niin kuin ihastuttava sivuvaikutus siitä, että nimenomaan tässä pitäisi tämmöinen, eikö se Philip Morris ja muut sponsoroi joskus 90-luvulla, 2000-luvulla sitä tutkimusta, jossa todettiin, että kansantaloudelle on hyvä, kun jengi vetää röökiä, koska ne kuolee nuorena, eikä tule tota kallista sairaanhoitokuluja sieltä.
Olli: Mutta sitten niin kuin toinen puoli on toi, että jos nyt otetaan nimenomaan tämä Suomi.fi-keissi ja mähän olen siis aikanaan saanut heiltä rahaa tehdäkseen podcastia, että saatan olla jäävi, jos siltä tuntuu. Mutta niin kuin nimenomaan julkisen sektorin puolella, tämä, että ihmisten välillä on isot erot, niin se luo semmoisen inhottavan tilanteen, johon ainakaan mulla ei ole hyvää vastausta.
Olli: Ja se on nimittäin se, että no, entäs jos meillä sitten tosiaan käy niin, että me saadaan vaikka 19 ihmistä 20:stä eli 95 % kaikista käyttämään digitaalista palvelua. Se käyttää älypuhelinta, se käyttää nettisellainta, josta seuraa se, että se ei tarvii ihmistä välttämättä puhelimen päähän, tai se ei tarvii lähimpään kaupunkikeskukseen virkailijaa istumaan, että hän voi hoitaa kaikki asiansa keskitetyllä digisysteemillä, jossa on itsepalvelu ja kaikkea muuta, koska sehän tarkoittaa, että sen palvelun pyörittäminen on halvempaa per nuppi.
Olli: Mutta on ihan varma, että me ei saada kaikkia ihmisiä siihen pisteeseen. Ja sitten niin kuin tullaan just tähän, että järjestäjän eli viranomaisen näkökulmasta, joka pyörii verorahoilla, niin pahimmillaan voi olla semmoinen tilanne, että no penteleen pentele, että meillä on pakko pitää niin kuin tavallaan vielä ihmisiä tosiaan istumassa tuolla palvelupisteissä ja palvelemassa niitä muutamaa kansalaista tai pientä osuutta kansalaisista, jotka ei pysty käyttämään tietokonetta.
Olli: Ja ja sitten meillä on lisäksi niin kuin tämä digipalvelu, että siinä niin kuin itse asiassa kulut lisääntyy, kun pitää kehittää ATK:ta, niin lisäksi pitää pitää joku istumassa siellä. Se on niin kuin ärsyttävä tilanne, koska sitten jos todetaan kylmäviileästi, niin kuin nyt ollaan tekemässä sitten Suomi.fi-viestien kohdalla, että no hyvä on, että otetaan muut keinot pois, niin kyllähän siitä niin kuin aikamoinen äläkkä nousee.
Olli: Siis en mä, mä en niin kuin tiedä, että jos itse istuisin jonkin sortin suurimpana ylipäällikkönä tuolla ja sitten mulle tuotaisi semmoinen laskelma, jossa sanotaan, että no niin, että jos painat tästä napista, niin me säästetään x miljoonaa, mutta samalla 50 000 suomalaista jää ilman tätä palvelua, koska ne ei osaa käyttää tietokonetta, niin perku, perku, siinä varmaan pitäisi kysyä juristilta, että mites tämä menee niin kuin lain puolesta ja muuten.
Olli: Mutta sitten taas vastaavasti, koska siellä tulee aina olemaan se prosentti, niin eihän se niin kuin ei sekään tunnu järkevältä ratkaisulta, että sen takia, koska ihan kaikki ei pysty, niin niin ei voida ikinä sitten laittaa tota näitä muita keinoja pois käytöstä.
Kari: Mun mielestä just tuo on se se niin kuin väärä oletus. Siis yhteiskunta perustuu nimenomaan siihen, että että ihmisellä on oikeus osallistua sen toimintaan ja ihmisillä on oikeus palveluihin ja että ihmiseltä ei voi vaatia. Siis siis me vaaditaan jo aika paljon, kun me vaaditaan ihmisiltä esimerkiksi lukutaitoa, koska sekään ei ole kaikilla.
Kari: Niin se, että me asetetaan ikään kuin ylimääräisiä teknisiä oletuksia ja vaatimuksia ihmisen osallistumiselle on, mitäs se onkaan? Odotas, alkaa F:llä ja sillä jampalla oli semmoiset hassut pikkuviikset. Mitä se on? Olli: Fasismi. Kari: Fasismi. Juuri niin.
Olli: Mut siis, ethän sä nyt voi olla niin historialta tai... just kun sä korjasit, että kyllä sä voit olla.
Olli: Sä oot niin historialta, että totta kai se, mitä länsimaiseen tai pohjoismaiseen yhteiskuntaan osallistumiselta lainausmerkeissä vaaditaan, niin tietenkin se voidaan määritellä uusiksi.
Olli: Siis ei mun mielestä ole niin kuin absurdia sanoa esimerkiksi se, että jokaisella suomalaisella pitää olla radio, koska hätälähetyksiä lähetetään radiolla, koska 1800-luvulla ei vielä ollut radioita, niin ei voida vaatia, että ihmisillä on radio.
Olli: Siis jälleen, en sano, että ne on täysin verrannollisia, mutta totta kai se nyt voi niin kuin teknologisen ympäristön muuttuessa muuttua se, mitä ihmisiltä vaaditaan kansalaisilta vaaditaan.
Kari: Voi ja ja muuttuukin tietenkin, mutta siis se, että me edellytetään tiettyjä teknologisia, ensinnäkin teknologisia taitoja ja tiettyjä teknologisia välineitä siihen siihen osallistumiseen, niin kyllä se kyllä se on aika ulossulkevaa ja mä en ole niin kuin ihan herkästi valmis hyväksymään sitä, että tämä tämä vaatimus tehdään ja että tämä vaatimus tehdään jonkin niinkin triviaalin asian kuin rahan takia.
Kari: Siis mä jotenkin ymmärtäisin, että että tämä tehtäisiin sen takia, että että jos emme tee niin, niin vihaiset demoninorsut syövät puolet väestöstämme tai tai jokin muu tämmöinen niin kuin ihan helposti kuviteltavissa oleva asia.
Kari: Mutta se, että että tuota valtio säästää tässä niin kuin rahaa, niin mun mielestä se on se on niin kuin ei se nyt ole mikään peruste muuttaa yhteiskunnan perusasioita.
Panu: Kyllähän tätä kriisiyttää entisestään se, että ihmiset on lähtökohtaisesti niin kuin todella eri tahtisia ylipäätänsä niin kuin teknologian omaksumisessa. Eli jos henkilö ei tunne sellaista niin kuin jonkinlaista niin kuin vaikkapa suhteellisen syvää harrastuneisuutta näitä asioita kohtaan, niin kyllä se niin kuin hirveän helposti jää jokin, vähintään jokin alue osa-alue niin kuin jotenkin ottamatta haltuun.
Panu: Ja mä huomaan tän itsekin, että on niin kuin koko ajan, on jatkuvasti aukkoja, että minä en tiedä tätä asiaa enkä tätä asiaa vielä. Mä voin yrittää ottaa selvillä, mutta silti niitä aukkoja on myös ihan tässä niin kuin teknologian käytössä, koska periaatteessa mä voin käyttää sitä kaikkeen mahdolliseen.
Kari: Siis itse en esimerkiksi ymmärrä tota Suomi.fi-palvelua.
Kari: Siis niin kuin että mitä helvettiä ja ja miksi ja ja kuka tämä Suomi on, joka lähettää minulle tätä roskapostia. Olli: Se on Jarkko Suomi. Jarkko Suomi asuu naapurissa.
Olli: Tota tämä on, Suomi.fi nyt tämä on tämmöinen, että en tietenkään tiedä, mikä on The Official Line tässä, mutta sehän on siis Digi- ja väestötietoviraston palvelu ensinnäkin, kuten kaikki tietävät. Ja Digi- ja väestötietovirasto syntyi, kun väestövirasto ja maistraatit yhdistyivät tuossa muutama vuosi sitten, kuten kaikki tietävät ja kaikki tietävät, mikä oli maistraatti jne jne jne jne jne.
Olli: Ja ja siis oletettavasti ideana on tietenkin se, että sähköposti ei ole autentikoinnin ja tietoturvan kannalta riittävä palvelu, että rakensimme oman, kuten aina on tapana.
Olli: Me voitais ottaa tässä välissä ulkopuolinen ääni, jolla on hyvin paljon kokemusta tästä aihepiiristä kertomaan, että miltä se näyttää, kun ihan työkseen näiden asioiden parissa painiskelee.
Heidi Kähkönen: Mä olen Heidi Kähkönen, Fiksari Finland Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Heidi Kähkönen: Fiksari auttaa erityisesti ikäihmisiä käyttämään digipalveluita ja teknologiaa tekemällä muun muassa kotikäyntejä ja antamalla etätukea.
Heidi Kähkönen: Me fiksarit kohdataan päivittäin se hämmennys ja epätoivo, jota digilaitteiden kanssa toimiminen ikäihmisissä usein herättää.
Heidi Kähkönen: Joku voisi joskus tutkia, kuinka suuri kansanterveydellinen rasite on se, että mummolta menee yöunet joka kerta, kun Googlelta tulee turvallisuusilmoitus sähköpostiin tai puhelin pitäisi päivittää tai pitäisi tilata uusi e-lasku tai tai tai.
Heidi Kähkönen: Meille on kertynyt vuosikymmenten aikana kerroksia ja kerroksia erilaista teknologiaa, ja sen kaiken pitäisi toimia sujuvasti yhteen, mutta eihän se toimi.
Heidi Kähkönen: Jos pihtiputaan mummolla on käsiin vanhentuva Windows 10 -läppäri, Samsungin Android-puhelin, HP:n tulostin ja salasanat iloisesti sekaisin pitkin ja poikin, niin eihän se voikaan olla sujuvaa.
Heidi Kähkönen: Ja kun kaikki tärkeät palvelut on jonkun vahvan tunnistautumisen takana ja evästekyselyihin pitää jatkuvasti ottaa kantaa, niin kyllä siinä on jo nuorempi polvi helisemässä.
Heidi Kähkönen: Sen lisäksi ei auta yhtään, että operaattorit ja monet elektroniikkaliikkeet käyttää ikäihmisten vajavaista osaamista hyväkseen ja myy erityisesti turvallisuuden varjolla kaikki mahdolliset laitteet, liittymät ja palvelut, joista hyvät katteet saa, mutta vastuu päättyy suurinpiirtein siihen, että kuitti on kourassa.
Heidi Kähkönen: Hyvin tyypillistä on, että ikäihmisellä on kymmenen lisenssiä tietoturvaohjelmaan, mutta yksikään niistä ei ole käytössä.
Heidi Kähkönen: Nyt kun meidän väestö Suomessa on jo suhteellisesti Euroopan vanhinta, ja meillä on arjessa tällainen de facto digipakko, niin meidän on pakko käydä vakava keskustelu siitä, miten tämä kaikki hoidetaan.
Heidi Kähkönen: Ja ennen kuin joku ehtii sitä ajatella, niin tekoäly ei tule tätä ongelmavyyhtiä valitettavasti ratkaisemaan, sillä se on itse asiassa vain yksi kerros teknologiaa lisää tämän olemassa olevan kakun päälle.
Olli: Niin, siis koska musta tuntuu, että tuo Heidin analyysi siitä, että se on matopurkki, joka ei tule siistitymään millään tavalla, on ikävän, ikävän oikeassa, että nimenomaan että vaikka ei olisi edes pahantahtoisia toimijoita, tavallaan toisella puolella ja niitä on. Siis on sekä huijareita, että niin kuin hieman epäeettisesti toimivia myyjiä, niin silti se systeemi olisi olisi niin kuin perseen monimutkainen.
Olli: Tässä ei niin kuin mikään ei tavallaan mun mielestä ohjaa kehitystä semmoiseen suuntaan, että voitaisiin ajatella, että niin kuin jatkossa homma helpottuu.
Kari: Ei, ei siis mä tunnistin tai tai siis niin kuin näin itseni tulevaisuudessa, kun mulle näytettiin semmoinen feedissäni semmoinen Instagram-video, jossa jossa ikään kuin tämmöinen POV-video, jossa jossa kaksi nuorta ihmistä on silleen kumartunut kohti kohti kameraa ja sitten ne selittää isälle, että miten sen täytyy niin kuin aivoprosessorillaan ottaa yhteys toiseen henkilöön ja ja että älä, älä räpytä nyt, koska jos sä räpytät, niin yhteys katkeaa.
Kari: Siis niin kuin että tämä on, tämä on oikeasti niin kuin tulevaisuus, jossa näen itseni, koska jossakin kohtaa meistä kaikki, jopa sinä, Panu, putoaa kelkasta.
Panu: Mitä? Minä? Kari: Kyllä. Siis niin kuin että se, se tapahtuu niin kuin ennemmin tai myöhemmin, että jossakin vaiheessa me siirrytään tilanteeseen, jossa se Suomi-tunnistautuminen tehdään tosiaankin niin kuin aivoistutteella.
Kari: Ja sitten kun minä oon ollut sitä mieltä, että en mä muuten ota sitä sirua aivoihin, niin sitten mä oon silleen niin kuin syrjässä ja sitten Panu Räty lähettää mulle faksin… Panu: Mä haluan sen aivoistutteen heti.
Olli: Minä haluan sen välittömästi. Nyt on syytä ottaa se siru sinne kuorelle.
Panu: Mä ajattelin, että jos se pihtiputaan mummo on mummo niin kuin sellainen mummo niin kuin tällä hetkellä, että se ei ole esimerkiksi työuransa aikana päässyt käyttämään teknologiaa, niin sehän tarkoittaa sitä, että sille ei ole ikään kuin syntynyt semmoista pohjaa, jolle rakentaa ikään kuin alustaa, jossa on helppo tehdä näitä muutoksia, että järjestelmät muuttuvat ja näin päin pois.
Panu: Että tässä on niin kuin yksi tämmöinen.
Olli: Siis jos sä oot käyttänyt jotain Mikromikkoa 80-luvulla, niin paljonko siinä auttaa, että Samsung tekee jonkun päivityksen, joka muuttaa kaikki ikonit ankoiksi esimerkiksi. Mä en niin kuin näe tätä yhteyttä.
Panu: Mä tarkoitin vaan nimenomaan sitä, että jos ei ole niin kuin tavallaan sellaista niin kuin vankkaa pohjaa siellä niin kuin tavallaan rakentunutta pohjaa, kuten esimerkiksi oletan, että tässä tämän pöydän äärellä on jonkinlaista pohjaa tämän keskustelun osapuolten välillä. Niin jos ei ole sen tyyppistä, niin tavallaanhan se niin kuin väistämättä merkitsee sitä, että nämä jatkuvat yhä voimakkaammat muutokset tuottavat niitä haasteita. Että kysymys ei ole vaan siitä, että että tulee vanhuuden ikään kuin tarjoamia tuomia fyysisiä rajoitteita, että näkö heikkenee ja ehkä tarvitaan kuulokonetta ja käsi vähän vapisee. Että se on isompi paketti.
Kari: Ja tässä mä nyt niin kuin ehdottomasti komppaan Panua, koska jos mä ajattelen, että minkälaisia tekijöitä tuossa on, mitkä tekee siitä hankalaa, niin yksi on tuo, jos miettii, että miten Heidi muotoili asian, siis se, että eri palvelut ja laitteet ja yhteensopimattomuus tai siis pikemminkin integroinnin puute on niin kuin jo nyt hirveä sekamelska. Siis se, että että jos elää Applen ekosysteemissä, että kaikki laitteet on Applea, niin monet asiat sujuu helposti, mutta jos on niin kuin Windowsia ja Applea ja Androidia, niin se tekee niin kuin ihan silleen vaikka tietojen siirrosta laitteiden välillä hankalaa.
Kari: Vaikka olisit niin kuin…
Olli: En nyt sano, että perehtynyt, mutta se on niin kuin työlästä joka kerta. Tavallaan se ei vaan toimi hyvin. Sitten niin kuin että tämä on siis hankalaa riippumatta omasta toimintakyvystä. Sitten jos otetaan tämä tämmöinen saavutettavuuden se idea, että toimintakyvyn rajallisuushan ei ole semmoinen ominaisuus, joka olisi ikuinen ja pysyvä. Aina on nämä samat esimerkit. Jos katkaat jalkasi ja joudut pakettiin, niin sitten niin kuin alat arvostaa sitä, että ei ole hankala kiivetä portaita pitkin jonnekin asuntoon tai samalla tavalla, että jos käyt laseroimassa silmät, niin sitten on kiva niitten seuraavien päivien aikana, jolloin on enää hevon helvettiä, että nettivulla ei ole kaikki niin kuin kuuden pikselin fonttikoilla. Että siis sinänsä sehän ei ole pelkästään vaikka ikäihmisiin ja vanhuksiin liittyvää, että suunnitellaan systeemit silleen, että ne on mahdollista käyttää. Tämä on se, mihin Kari viittasi siinä ihan alussa, että tulee niin kuin erinäköisiä tavallaan fyysisperäisiä rajoitteita ja niille voidaan niin kuin tehdä tehdä jotain.
Olli: Ja sitten kolmantena on se, että että nyt kun mä muistan, kun mä olin aikanaan parikymppisenä vaihdossa Britanniassa ja sitten mulla oli semmoinen olo, että että mä oon aikuinen ihminen, siis monella tavalla, mutta niin kuin että on tiettyjä perusasioita, mitä mä en osaa tehdä täällä vieraassa yhteiskunnassa, koska ne on semmoisia juttuja, mitkä opetetaan lapsille ja nuorille. Ja nyt kun mä siirryn aikuisena tähän toiseen paikkaan, niin mä en siis esimerkiksi osannut tallettaa rahaa, koska puhutaan niin kuin shekkiaikakaudesta ja muusta. Se oli vaan mulle niin kuin täys mysteeri.
Olli: Miten helvetissä tämä tehdään?
Olli: Niin mulle tulee vähän samanlainen olo tästä digipalveluiden lisääntyimisestä, että että jos olet niin kuin siis kirjaimellisesti ollut koulussa tai yliopistossa silloin, kun niitä palveluita on ruvettu tuottamaan käyttöön, jolloin on ollut niin kuin erinäköistä julkista koulutusta, niin niin tämmöinen hyvin niin kuin perustason taito on hankittu.
Olli: Mutta jos se muutos tulee sitten, kun oot myöhemmin eikä se tule niin kuin duuninkaan kautta, niin on tämmöinen ihan niin kuin käytännön ongelma, että kuka sen opettaa ja missä? Siis että tiedän, että erinäköisissä kansalaisopistoissakin on ollut jotain semmoisia pieniä piirejä, mutta siis niin kuin tämä saattaa kuulostaa tosi triviaalilta asialta, mutta ikään kuin että missä ihmisen pitäisi oppia, miten tehdään vaikka WhatsApp-puhelimen datan siirto, siis WhatsAppin datan siirto yhdestä puhelimesta toiseen.
Olli: Niin kuin kuka sen tekee? Siis periaatteessa siitä voisi maksaa just jollekin palvelulle, vaikka tälle Fiksarille tai jollekin muulle, mutta mä oon vähän silleen, että tuo on semmoinen asia, jonka jokaisen pitäisi osata, mutta niin kuin missä sen oppii, jos ei tyyliin kavereiden kautta. Kaverit on tehnyt sitä, kaverit on opetellut niiltä oppia. Jos se puuttuu, niin se on niin kuin, se on semmoinen tyhjiö, että se ei ole tavallaan kenenkään vastuulla myöskään opettaa sitä jengille.
Kari: Ja ja tuo on rullaava prosessi, siis niin kuin tavallaan että koko ajan tulee tollaisia asioita, joita sun pitäisi niin kuin koko ajan ikään kuin tai tai pidetään itsestäänselvyytenä, että sä tiedät mikä on Suomi.fi ja ja sä tiedät miten miten niin kuin lisätään e-laskutustietoja tuolla tuolla pankissa. En muuten tiedä. Ei ei muuten ole niin kuin vittu minkäänlaista aavistusta, miten se prosessi menee. Olli: Ja osaatko kirjoittaa vastaanottajan nimen oikein? Kari: Niin puhumattakaan siitä. Se on siis ikään kuin jatkuvan oppimisen prosessi.
Kari: Ja kaikki nämä niin kuin prosessit, joita täytyy oppia, perustuu ikään kuin niiden aiempien prosessien tuntemiselle. Ja ja tota, ja siis käyttäisin tässä kohtaa kognitiivinen taakka. Eli eli että se, se tuntuu lisääntyvän koko ajan, koska se ympäristö, jossa me eletään, muuttuu koko ajan monimutkaisemmaksi ja yhä enemmän ja yhä uusilla tavoilla nojaa tekniikkaan, jonka suhteen pitäisi siis oppia koko ajan uutta.
Panu: Mulle tuli tuosta mieleen, että itse asiassa kiinnostavaa on myös se, että se tieto pitää löytää itse ja useinhan se on nimenomaan siis se ei ole pelkästään videota, se on tekstimuodossa. Se vaatii sen niin kuin sisälukutaidon siltä omaksujalta, joka lukutaitohan laskee meilläkin meilläkin Suomessa. Ja sen lisäksi se vaatii mielellään niin kuin hyvin sujuvan englannin englannin kielen taidon, koska se aineisto on usein englanniksi.
Olli: Mutta tässähän on vielä yksi tämmöinen hauska flippaus, jota emme ole pohtineet. Nimittäin vanhukset ei ole ainoa niin kuin ikäsegmentti ihmisistä, joilla on vaikeuksia oppia uusia asioita.
Olli: Annapa nuorisolaiselle tuota tietokone kouraan ja sano, että etsi sieltä hakemisto ja luo sinne tiedosto.
Olli: Niin sitten se saattaa tuijottaa sua ihan helvetin pitkään ja periaatteessa niillä kai pitäisi olla niin kuin vielä silleen löysää kapasiteettia ja neuroneita, joita voi kytkeä uudestaan yhteen.
Olli: Että niin kuin voiko sama selitysmalli päteä siihen, että minkä takia nuoriso ei vittu opi tietokoneen perusmetaforia ja ison osin mallia. Itse olen tietenkin yrittänyt jälkikasvulle sen kertoa, koska niin kuin ei kai nyt voi olla sama prosessi, joka tekee siitä hankalaa, että oot vanha ja sulla on joku muistisairaus, etkä opi käyttämään älykännykkää, niin ei kai samaa selitystä voi käyttää siihen, että nuoret ei opi kattomaan kellosta, että onko kello yli vai ali jonkun tasatunnin.
Panu: Onhan se onhan se tietenkin totta, että pilvi esimerkiksi häivyttää sen sijainnin, että missä se tiedosto on, että niin kuin…
Olli: Koska se haetaan niin kuin sitä sitä järjestelmää käytetään niin kuin niin kuin Kari Haakana käyttää tietokonetta, että hän ei, ei siellä ei ole kansioita, eikä siellä ei ole hakemistoja, vaan sieltä vaan otetaan se, mitä… Kari: Juuri juuri tulossa tähän samaan samaan asiaan kertomaan, että…
Kari: että tavallaan tavallaan se vastaus siihen kognitiiviseen taakkaan on se, että opitaan pois. Niin opitaan pois asioita, jotka eivät enää ole käyttökelpoisia ja hyödyllisiä, kuten esimerkiksi tiedostorakenne. Googlella se löytyy.
Olli: Siis niin kuin että tämä on, tämä on yllättävä käänne, jota podcast ei, ei kyllä aavistanut, että että on tulossa.
Olli: Siis, tämä niin kuin viitaten siihen mun aiempaan aiempaan tota muotoiluun tästä, että että saavutettavuudessa voidaan ajatella, että se on niin kuin väliaikainen tila, että kuka tahansa voi välillä olla vaikka jonkin aistin suhteen niin kuin hieman tota toimintakykyrajoittunut. Sitten Kari Haakana, kognitiivisen toimintakyvyn rajoittuneisuuden merkkipaalu. Että jos Kari pystyy käyttämään tätä tietokoneohjelmaa, niin sitten kuka tahansa pystyy.
Olli: Anteeksi, no niin, joo, otan otan koko ajan itseni puheeksi tässä ja otan suhtaudun asiaan vakavalla vakavuudella.
Olli: Vikasietotila pysyttelee armollisen mittaisena, jotta mahdumme myös vanhojen ihmisten kontekstipuskuriin, koska se on lyhyempi kuin nykyaikaisilla kielimalleilla.
Olli: Tämä ei, ei siis mun täytyy joku päivä vaan luopua näistä. Mun täytyy myös luopua siitä, että mä pohdin, että se, että se vertaus on aina epäonnistunut, koska sekin stick alkaa vanhentua.
Olli: Mutta Panu Räty on luvannut suositella meille jotain mullistavaa ATK-keksintöä.
Panu: Kyllä. Tällä kertaa mieleni tuli vinkata Codexista, joka on siis OpenAI:n kehittämä tämmöinen erikoistunut versio kielimalli, joka on optimoitu siis ohjelmointitehtäviin ja tämmöiseen ihan niin kuin agenttipohjaiseen ohjelmistokehitykseen.
Panu: Siis pystyy tuottamaan ja muokkaamaan koodia, korjaamaan virheitä, kirjoittamaan testejä, tämän tyyppisiä asioita.
Panu: Ja kiinnostavaahan tässä on siis se, että se kuuluu ihan tuohon ihan tavalliseen maksulliseen niin kuin ChatGPT-tilaukseen. Eli jos sulla on ChatGPT-tilaus, niin sulla on myös pääsy Codexiin.
Panu: Eli sä pystyt käyttämään niin kuin tämmöistä niin kuin aika kehittynyttä ohjelmointiagenttia vaikkapa VS Coden niin kuin asennettavan laajennuksen kautta tai komentoriviltä.
Panu: Eli tavallaan sä voit käsitellä paikallisesti niin kuin koodia tai se voi liittää siis myös siis johonkin GitHub-repositorioon ja näin päin pois. Eli periaatteessa on ammattityökalu, mutta että siitä voi olla hyötyä niin kuin harrastajillekin.
Panu: Ja mä oon itse hoitanut sillä esimerkiksi tämmöisiä niin kuin jotain työläitä hommia, jotka on niin kuin jäänyt ikään kuin odottamaan sen takia, että minä en halua ruveta tekemään tuota, että jotain niin kuin Emaxin asetustiedostojen niin kuin strukturointia. Koska se on niin kuin semmoista niin kuin, se on ihan kivaa tehdä, mutta se on niin kuin aika hidasta ja semmoista niin kuin hidasta käsityötä, että siirteletpä nyt niitä sieltä paikasta toiseen ja mieti sen rakenteen.
Panu: Mä annoin sen, kokeile, että pystyykö tämä tekemään, niin kyllähän se sen teki.
Panu: Plus että tota, mä oon tehnyt jotain niin kuin refaktoroinut jotain omia pikku koodihankkeita tehnyt jotain tiireen korjausta ja vähän tämmöistä niin kuin viivan koodausta sen tyyppistä. Yllättävän hyvin se suoriutuu onnistuessaan, mutta ei se nyt niin kuin, en voi, ei voi sanoa, että se on ikään kuin kaikkivoipa, että tänään viimeksi tein jotakin pientä ja annoin monet ohjeet ja ei, ei, ei vaan, että toimi osittain, mutta ei sitten joka tilanteessa.
Panu: Että tota, mutta kannattaa kokeilla. Se on ihan niin kuin kiinnostavaa niin kuin ainakin ihan niin kuin yleissivistyksen kannalta, niin että mitä tällaisella niin kuin niin kuin agenttipohjaisella niin kuin mallilla niin kuin voi tehdä tämmöisessä niin kuin harrastus ohjelmistokehityksessä.
Panu: Eli Codex.
Olli: Mulla oli taas itselleni semmoinen ilahduttava ATK-kokemus tässä päivänä eräänä, kun käynnistin pelaamiseen käytettävän Windows PC:ni ja sitten jotakin copy-pastesin ja halusin tota ottaa sitä muotoilut pois, silloinhan se tehdään niin, että avataan tekstieditori ja liitetään sinne. Ja minä avasin notepad.exen, kuten sivistyneet Windows-käyttäjät tekevät.
Olli: Ja tuota, sitten siinä niin kuin vilkas Copilot-ikoni päällä ja katoin, että mitä hevon helvettiä täällä tapahtuu. Klikkaan asetuksiin, kyllä, siellä oli siis tekoälyominaisuudet Copilot oli käytössä.
Olli: Ja nyt on niin kuin kaksi kysymystä. Yksi, mitä? Kaksi, helvettiä.
Olli: Siis mä en vastusta sinänsä kielimallien integroimista vaikkapa toimisto-ohjelmistoihin, mutta…
Olli: notepad.exe on tarkoitettu siihen, että siihen voi kirjoittaa ASCII-merkkejä, mieluiten seitsemänbittisenä ja sitten tallentaa ne. Ja kaiken tulee olla vaikeata, kaiken muun tulee olla vaikeata. Sen koko ohjelman idea on se, että se on pieni ja sillä ei voi tehdä mitään.
Olli: Miksi siinä on Copilot integroitu? Mä ymmärrän Wordissä. Mä ymmärrän Wordissä ihan hyvin, niin kuin Wordpadissäkin jopa, niin kuin fine. Mutta mutta niin kuin ei!
Olli: Anteeksi. Siis, niin kuin kaikista maailman paikoista tähän ohjelmaan. Se on varmaan laskimessakin kohta. Itse asiassa mä en uskaltanut tarkistaa. Ihan varma, että niin kuin laskimeen tulee silleen, jos et osaa laskea tai en mä tiedä silleen, että etkö tiedä, mikä on plus-merkki, niin kysyt tästä nyt tekoälyltä, mikä on plus-merkki.
Olli: No niin, mutta mutta tota mä laitoin sen pois päältä. Siis ainoa pelko on tietenkin se, että sitten tulee joku upgrade ja sitten se silleen vahingossa laitoin sen taas päälle, sori. Mutta tota en tiedä.
Olli: Ehkä ehkä käyttäjän toiveita kunnioitetaan ja se ei enää mene uudestaan päälle.
Olli: Kari, mitä sä oot lukenut viimeksi ja oliko siinä tekoäly apuna?
Kari: No, se käsitteli tekoälyä. Eli EBU, joka siis on eurooppalaisten yleisradioyhtiöiden ikään kuin yhteenliittymä, siis järjestö, jossa jossa nämä yleisradioyhtiöt vaikuttavat, niin tuota julkaissut yhdessä BBC:n kanssa tekemänsä raportin, jonka nimi on News Integrity in AI Assistants, joka siis tutkii sitä, että miten ChatGPT ja Gemini ja muut tekoälyhärvelit toimivat suhteessa uutisiin, minkälaisen kuvan ne antavat uutisista, miten ne vastailevat uutisiin liittyviin kysymyksiin. Ja jos lyhyesti sanon, niin aika vitun huonosti.
Kari: Ja ja tuota siis tämmöisiä ongelmia on oikeastaan niin kuin kaikissa, mutta aivan erityisesti Google Gemini tökkii. Siis ei osaa lähteistää ja ja ei osaa osaa ottaa huomioon ympäristöä.
Kari: Siis hyvä esimerkki, tässä on yksi esimerkki Geminiltä, kysytään, että tekikö Elon Musk natsitervehdyksen. Niin tuota Gemini lainaa tämmöistä satiiriohjelmaa, joka on lähetetty Ranskan radiossa, yleradiossa ja ja tuota lainaa sitä ikään kuin lähteenä perustellakseen, miksi se ei ehkä ollut natsitervehdys. Siis tietämättä tai tai kontekstoimatta sitä, että kyseessä on satiirinen ohjelma, jossa jossa niin kuin puhuttiin Elon Muskin käden erektiosta ja ja ja siitä, että se ei ollutkaan natsitervehdys.
Kari: Siis tämä nyt vaan yhtenä esimerkkinä, mutta kannattaa lukea koko rapsa, koska se on aika hyvä läpivalaisu siihen, miten ongelmallisia ja ja tosiaan niin kuin huonosti toimivia tekoäly-assistentit tai palvelut oikeasti on, silloin kun ryhdytään oikein oikein tarkkaan katsomaan, miten… Linkki löytyy shownotesista.
Olli: Oli hyvä, että en tällä kertaa sanonut, että ylevöitä jotenkin, koska tämä ei nyt ole ollenkaan niin kuin ylevöittänyt tätä tilannetta.
Olli: Mutta me sen sijaan kaikki vanhenemme, kuten myös sinäkin, rakas kuulija, joten hauskaa, että vietit nämäkin minuutit…
Panu: Panu Räty ei vanhene. Minä en ehkä, minä minä en ehkä huomaa vain sitä, että tämä tämä tapahtuu minulta salaa.
Olli: Panu Räty on vinttilämaalaus. Kari: Jossakin kohtaa Panu Räty vain lakkaa hengittämästä ja kuivuu pystyyn, mutta kukaan ei voi sanoa, että hän olisi kuollut.
Olli: Kyllä.
Olli: Joten näillä puheilla sanomme, että kiitos kuulemisesta. Mä jotenkin ajattelen Panu Rätyä kelohonkana, mä en tiedä minkä takia. Tämä on väärä mielikuva. Ja toteamme, että palaamme asiaan taas seuraavassa jaksossa. Siihen asti oikein paljon kiitoksia ja moi moi. Kari: Hei hei. Panu: Moi moi.